Botanisk Keise i Sommeren 1865. 201 



Om Væxtlighedeii i Skovegnene østlig for Fæmunsø 

 har jeg kun et Par Ord at sige. Den er væsentlig ens 

 med de søndenfor liggende Trakters. Enkelte Planter 

 mangle, hvilket vil sees af nedenstaaende Fortegnelse. 

 Sceptrum Carolinum, Bartsia og Sausurea forekomme me- 

 get hyppig især langs Aaer og Bække. Vahlodea atro- 

 purpiirea saaes paa enkelte Steder opimod Trægrændsen 

 som ved Rundhøgda i Valdalen og omkring Sylen ved 

 Rigsgrændsen. Nardus stricta er meget almindelig. Ned 

 i Træregionen gaar Cerastium trigynum og C. alpinum, og 

 paa enkelte Steder gaar Salix herbacea ned i Birkeregio- 

 nen. Som sjeldnere Arter, der forefandtes i denne Egn, 

 kan nævnes Salix ovata, Carex rotundata og C. helvola, 

 alle paa Skraaningen af „Rundhøgda" i Birkeregionen. 



I Trysil Hovedbygd, f. Ex. om Kirken, beståa Skovene 

 saavel i Dalbunden som paa Aassiderne iidelukkende af 

 Gran; længere nordpaa, f. Ex. ved Eltaaen, viser Furuen 

 sig og holder sig her nærmest Elvebredden; Skovene paa 

 begge Sider af Eltaaen beståa ligeledes af Furu, medens 

 paa Aassiderne Granen fremdeles er den dominerende og 

 vedbliver i Almindelighed at være det lige op i øvre En- 

 gerdalen; saasnart man derimod har betraadt Sandsletterne 

 omkring Drevsjø Hytte, er næsten ethvert Spor af Granen 

 forsvunden og Furuen traadt i dens Sted; dette vedbliver 

 fremdeles at være Tilfældet i Skovegnene omkring Fæ- 

 munsøen. 



3. HøiQ eldsvegetationen. 



Her skal jeg først omtale de østlige Høifjeldsplateauer 

 omkring Grændsefjeldet Herjehaagna og de vestligere i 

 Egnen omkring Sølen. Et tykt Tæppe af Lav beklæder 

 overalt Fjeldgrunden og giver Egnen — baade Høisletter 



