298 M. Sårs. 



8 eller 9 Torne paa den indre Rand af hver af de 

 tvende Flige. De sparsomme lagttagelser, vi besidde 

 om andre Cariders Udvikling (f. Ex. af Kr øy er og 

 Claus over Hippolyte og Crangon), vise ogsaa, at 

 det mellemste Halevedbæng i den tidligste Larve- 

 tilstand har en heel anden, almindelig meget bredere 

 Form og en forskjellig Bevæbning end hos det voxne 

 Dyr, skjøndt den gradevise Omdannelse deraf endnu, 

 saavidt mig bekjendt, ikke af nogen Forsker er ble- 

 ven paaviist. 



Halens Sidevedhæng (sjette Par Bugfødder) ere 

 kortere end hos det voxne Dyr; det indre (Fig. 82, c) 

 er noget kortere end det y dre (ibid., d), hvilket med 

 sin Ende ikke rager ud over det mellemste Vcdliæng. 

 Forresten have begge allerede samme Form som hos 

 det voxne Dyr; det ydre af dem er hgeledes paa 

 Enden af den ydre Rand væbnet med en fremragende 

 Torn, men viser endnu intet Spor a f den bug- 

 tede Tværfure eller Articulation. 



De ydre Antenners bladdannede Vedhæng 

 (Fig. 85) har eudehg en meget forskjellig Form 

 fra det voxne Dyrs. Det er nemlig ikke som hos 

 dette lancetdannet eller efterhaanden afsmalnende 

 imod Enden, men langstrakt ovalt eller eUiptiskt, og 

 i Enden, som er bueformig tilrundet, hgesaa bredt 

 eller vel endog lidt bredere end ved Basis; den indre 

 med lange Fjærbørster besatte Rand er, især imod 

 Enden, temmelig stærkt buet, den ydre Rand lige og 

 endende med en kort, stærk, fremad rettet Torn. 

 Det er ogsaa kortere end hos det voxne Dyr, idet 

 det (Fig. 81, d) med sin Ende neppe rager frem 

 foran Enden af de indre Antenners Skaft. Om nogen 



