Om Christianiafjordens Fauna. 309 



tenners Skaft, — kort, ganske sum hos P. norvegica. 

 Man kan imidlertid neppe betvivle, at jo dets hos mine 

 to Langt yngre norske Individer bredere, i Enden mere 

 tih'undede Form under den videre Væxt efterhaanden 

 forandres til den smalere lancetdannede i Analogie med 

 det ovenfor beskrevne Forhold hos P. norvegica. 



Første Par Brystfødders tredie Led (brachium) er 

 langs den indre Rand væbnet med 4 Torne; Fingrene 

 (8™™ lange) ere endeel kortere end Haandpalmen (SVs""" 

 lang). Andet Fodpars tredie Led er paa den indre Rand 

 væbnet med 11 Torne; Fingrene (4'°™ lange) ere af lige 

 Længde med Haandpalmen, som afsmalnes noget imod 

 dens forreste Ende. — Det børstedannede tredie Fodpars 

 sidste Led er tilspidset ligesom hos de tvende nordiske 

 Arter; det gjælder saaledes ikke om dette Fodpar, naar 

 Heller siger, at „de 3 bågeste Par Thoraxfødders sidste 

 Led er i Enden stumpt afrundet." 



En videre gaaende Undersøgelse af det eneste Exem- 

 plar, som maatte skaaues, kunde ikke foretages. 



Opdagelsen af to Arter af Slægten Pasiphaë ved 

 Norges Kyst er i flere Henseender af Interesse. Man 

 kjcnder hidtil kun en eneste eu r op æi s k Art af denne 

 Slægt, nemhg P. sivado; thi jeg maa være enig med Bell 

 (History of British stalk-eyed Crustacea p. 315) og Heller 

 (1. c. p. 243) i at betragte de af M. Edwards (Hist. nat. 

 des Crustacés Vol. 2 p. 426) opførte P. Savignyi, P. 

 brevirostris samt den af Gu e rin (Iconographie du 

 Regne animal) som P. sivado af hildede Form, hvilken M. 

 Edwards ogsaa holder for forskjelHg, som nominelle og 

 med P. sivado identiske. Dernæst have vi den grøn- 



