Botanisk Eeise i Sommeren 1863. 17 



der siden ved Bnifladt viste sig at stige ned lige til Etnas 

 Bredder. 



Astragalus alphms stiger ogsaa ned lige til Brufladt, 

 hvor den allerede er almindelig paa Bredderne af Etna; 

 min Fader har endog fiindet den lige ned til Tomlevolden. 

 Cinna arnnähiacea h. var. pendula A. Cn\ (= Bhjtfni sna- 

 veolens Fr.) forekommer ved Brufladt paa to Localiteterj 

 nemlig ved Bergselven og Fjeldselven, to smaa Elve, der 

 komme ned fra Tonsaasen og som efteråt have forenet 

 sig falde ud i Etna. Ved den sidstnævnte af disse to 

 Smaaelve, hvor min Fader har fundet den, voxer den ved 

 et Skred under en liden Fos, som Elven danner tæt oven- 

 for Brufladt, og jeg samlede den i Mængde paa skygge - 

 fulde Steder i Krattet, hvor den voxte sammen med Mi- 

 lium effnsnm. Paa Tonsaasen fandt jeg to nye Localiteter 

 for de sjeldne Nuphar infernwdkmf Ledeb. og N. 'pumi- 

 Imn. ■ Den sidste er forhen samlet i det lille Kjern lige 

 ved den gamle Vei over Tonsaaseri omtrent paa Veiene 

 høieste Punct. Sommerfeldt udtaler den Formodning, at 

 den ogsaa turde forekomme i Øiangen, en noget sydligere 

 liggende Indsø, og jeg fandt den saavel her som i Jukams- 

 øiangen, et Vand, der ligger ved den nye Chausse over 

 Tonsaasen noget vestenfor Stationen Gravdalen, paa begge 

 Steder sammen med Nuphar intermedium. Øiangen er en 

 temmelig stor Indsø og er ligesom flere andre Indsøer 

 og Kjern her i Landet med samme Navn opfyldt af 

 talrige Smaaøer. Med sin sydligste Ende støder den til 

 Chausseen; dens anden Ende ligger lidt lavere end den 

 gamle Vei. 



