l^ Axel Blytt. 



Bœgnas Gebet. :■-'> 



Efteråt man paa den nye Chausse over Toi^saa^en, som 

 i denne Egn danner Vandskillet mellem Etna og Bægna, har 

 passeret flere maleriske smaa Skovkjern, aabner pludselig 

 Udsigten til selve Valdersdalen sig, idet man træder frem 

 paa Tonsaasens vestlige Afstyrtning. Dybt under Chaus- 

 seen fly der Bægna gjennem en dyster og øde Skovtrakt, 

 snart bred og stille, snart sammenknebet niellera Klipper, 

 skummende og brusende, ligesom harmfuld over at Klip- 

 perne ville stænge Veien for den; noget længere oppe i 

 Dalen udvider Elveleiet sig til en liden Indsø og paa 

 Skraaningerne paa begge Sider af denne udbreder nordre 

 Aurdals Hovedsogn sig med dets Gaarde og vidtstrakte 

 Eng- og Agerland. Paa Dalens modsatte Side stiger en 

 Fjeldryg i Veiret, som overskrider Granskovens Region 

 og fjernt i Nordvest stænges üdsigten af de mægtige Sne- 



Bægnas Gebet ligger kun for en meget ringe Del 

 nedenfor Korngrændsen og den største Del ligger vel endog 

 over Granens Grændse. Skikkede tilAgerdyrkning ere næsten 

 kun de smale Striber, hvormed Valdersdalen og østre 

 Sildres Sidedal gjennemfure Fjeldmassen, som i dette 

 Gebet er langt mere udstrakt, høiere og vildere end i det 

 forrige. Dalbunden ved nordre Aurdals Kirke Hgger om- 

 trent 990' 0. H. og dette er Gebetets laveste Punct. 

 Under sit Løb mod NV hæver Dalbunden sig lidt efter 

 lidt, indtil den i Vang naar en Høide af 1500' o. H. 

 Dersom nogen Del af Gebetet kan siges at have en ren 

 Lavlandsflora, saa maatte det være Dalens nedre Del i 

 nordre Aurdal og den laveste Del af Slidre; thi allerede 



