Botanisk Reise i Sommeren 1863. 21 



Paa Stæe i Slidre oplioldt jeg mig i et Par Dage, 

 hvorunder en Excursion til Hurum foretoges. Fra Stæe 

 førte en tilgroet Vei, den gamle Kongeyei, over en lav 

 granklædt Aas, fra hvis Top der aabnede sig Udsigt 

 til de høie snedækte HemsÇelde, som i Vest støde til 

 denne lille Amiexbygd. Mod Nord begrændses den af 

 Sletfjeld. I Fjeldlierne under dette, hvor man paa sine 

 Steder var ifærd med at slaa, bemærkedes Platanthera 

 hifoUa, Hicracium alpinum, Veronica saxatllis etc. Min 

 Fader har her samlet Hieraciicm decolorans, cernimm, 

 Bhjttianum og siiecicum. Nu fandtes kun //. auranUacum^ 

 maaske af den Grmid, at man allerede havde slaaet Græs-* 

 set paa flere Steder i FjeldHerne. 



Mellem Øilo, en Station, der ligger ved Foden af 

 Hugakollen ved Vangsmjøsens sydøstlige Ende, og Tune i 

 Vang, var Veien forhen meget tung og besværhg, idet man paa 

 den saakaldte Kvamsklev maatte overstige en af Hugakollens 

 Afsatser. Men nu har man udmineret en prægtig Chausse 

 langs Vangsmjøsen under de overhængende Khpper. Paa 

 et Sted har man endog ved et Tag søgt at bevare Veien 

 for Sne- og Stenskred fra Fjeldet og at her behøves et 

 Tag, maaske et meget solidere, viste et stort Hul, som en 

 fra Hugakollen nedramlet Sten havde efterladt sig ved at 

 passere tvertigjennem Taget. Ved Chausseen viste sig 

 allerede som Forløbere for Vangs alpinske Flora Sedimi 

 villos nm, Saxifraga aizoides (mm ß aurantia, Silene acaidiSy 

 Oxyria digijna, Cerastium alpinum, Lumda spicata etc. 

 og i de overhængende Klippers Rifter hang den skjønne 

 Saxifraga Cotyledon. 



Omkring den 1500' o. H. liggende Indsø Vangsmjø- 

 sen udbreder Vangs Hovedsogn sig. Rundt Våndets Bred- 



