Botanisk Reise i Sommeren 1863. 23 



besværlig og steil Opstigning naaedes endelig en afFjeldets 

 Toppe, dog ikke den høieste, og her nød jeg en overor- 

 dentlig skjøn Udsigt lige til de af et umaadeligt Sneliav 

 omgivne spidse, i en Klynge samlede Horungtinder. Top- 

 pen, hvor jeg befandt mig, syntes omtrent at hgge ved 

 den phanérogame Vegetations Grœndse. Imellem de løse 

 Stene, som bedækkede den, optegnede jeg kun følgende 

 Phanerogamer: Anthoxanthum odorafum, Trisetnm siibsjn- 

 catiwi, Fesfuca ovina, Lunula hyperhorea, Arctosta2)hylos 

 alpina. Ranunculus glaciaJis, Salix kerbacea og desuden 

 Lycopodium Selago og alpinum. Saavel paa denne Ex- 

 cursion som paa alle mine øvrige Fjeldvandringer anstil- 

 lede jeg Undersøgelser angaaende Planternes Høidefor- 

 hold, hvis Resultater skulle meddeles i den Oversigt over 

 de gjennemreiste Trakters Flora, som medfølger min Ind- 

 beretning. 



Omtrent 1 Mils Vei i Syd for Vang ligger Helin vån- 

 det paa en Høide af 2742' o. H. Det er som de fleste 

 af vore Fjeldvande langt og smalt (omtrent 1 Mil i Læng- 

 den og neppe over Vs ^^ü i Bi'edden) og paa 3 Sider 

 indesluttet af høie Fjelde: ved Våndets vestligste Ende 

 ligger Grindadden; mod Nord skilles det ved en Fjeldryg, 

 der i sin vestligste Del benævnes Vasendli — , i sin øst- 

 ligste Syndisfjeldet og som naar noget op over Vidiegrænd- 

 sen fra det parallelløbende Syndinvand; i Syd ligger det 

 op til Snegrændsen ragende Storlidfjeld, som fortsætter 

 sig vestover i de langt lavere Smaadalsfjelde, der danne 

 en i Vidieregionen Hggende Høislette. 



I Sydost har det gjennem Movandene Afløb til Sven- 

 skinvandet; senere bøier Vasdraget af i nordøsthg Retning 

 og falder under Navn af Aabjøra ud i Bægnas Hovedvas- 

 drag i nordre Aurdal. Helinvandet ligger i Vangs Præ- 



