24 Axel Blytt. .^a.H/d 



stegjeld; men ved dets østligste Ende løber Grændsen 

 mellem Vang og 31idre og lier forandres Terniinet; det 

 bliver mere sumpigt og ved Svenskin ere gjeldene l)etyde- 

 lig lavere. Paa Grund af Ilelinvandets Høide over Havet 

 forekommer ikke Granen her i Skove og kun paa Våndets 

 Nordside saa jeg i Solbakkerne et Par rigtignok ganske 

 frodige Grantræer. Derimod ere de lavere Dele af Fjeld- 

 skraaningerne beklædte med frodig Skov af Bet ula gliiti- 

 nosa alplyena Bl. Sagnet vil vide, at her før den sorte 

 Død, eller som min Veiviser udtrykte sig „før Syndfloden," 

 har været en bebygget Dal, og man viser endnu Levninger 

 af en föregiven Kirkevold. Nu er her kun Sætre, hvis 

 herlige Fjeldbeiter af Vangs og Slidres Bønder benyttes 

 for en Del til Vaarsætre, medens de om Sommeren drive 

 Kreatur erne længere ind mellem Fj eldene. 



Fj eldryggen paa Sydsiden af Helinvandet skiller dets 

 Dalføre fra en ligeledes i Svenskin udløbende Dal, hvis 

 Vasdrag dannes af de to sammenløbende Elve Smaadøla- 

 og Hydølaelven. Ogsaa dette Dalføre omgives af høie 

 op til og over Snegrændsen ragende Fjelde. Lige overfor 

 Storlidfj eldet ligger saaledes paa Sydsiden af Dalen det 

 høie Fjekl Ørebratten, som sammen med det østligere hg- 

 geade Skogshorn (5500' høit) og de vestligere liggende 

 Fjelde, Hydalsbjerget, Rankouøset og Ranestangen tildels 

 danner Vandskillene mellem Valders og Hallingdal. 



Jeg har ovenfor sagt, at Valder slj eldenes Vegetation 

 i Almindelighed ikke er synderlig interessant, og de taale 

 ingenlunde at sammenlignes med det interessante Dovre- 

 fjeld. Fra denne Valdersfjeldenes fattige og ensformige 

 Vegetation danner dog Vasendhfj eldets Flora en Undta- 

 gelse og selv paa Dovre tror jeg, man skiüde have van- 

 skehgt for at fremvise en smukkere Samhng af Alpeflo- 



