Botanisk Reise i Sommeren 1863. 27 



verede talrige Individer fandtes i Frugt; forresten saa jeg 

 kun Blade). Vegetationen var omtrent den samme som 

 paa den modsatte Side af Helinvandet, men mindre frem- 

 skreden i sin Udvikling; ja paa enkelte Steder laa Sne- 

 bræerne endog igjen lige ned til Bredderne af Helin. 

 Under Regn og Taage vandrede jeg den følgende Dag 

 over Høiderne af Storlidfj eldet, hvor der mellem de uen- 

 delige Stenurer og Snebræer neppe viste sig andre Phane- 

 rogamer end Andromeda hijpnoides, Cardamine helUdifolia 

 og Bamin cuius glacialis og desuden Lycopodimn Selago 

 og endel andre Cryptogamer. Paa Toppen af Syndisfjeldet, 

 som er lavere, optegnedes foruden de to førstnævnte ogsaa 

 følgende: Salix herbacéa, Vaccmium vitis idæa, Empctrum 

 nigrum, Jimcus trifidus, Festuca ovina, Lunda spicata, 

 arctiata, F oa laxa og Lycopodium Selago og alpinum, 

 allesammen Planter, der høre til Blomsterverdenens yd erste 

 Forposter mod den evige Snes Regioner. 



Paa Sydsiden af Storlidtj eldet stod Sedum villosum i 

 sin skjønneste Flor ved Storlidsætrene. Ved Foden af 

 Ørebratten har Gentiana purpurea udentvivl naaet sin 

 nordligste Grændse her i Landet. Den blev mig her vist 

 af Bønderne og voxte i Mængde paa fast Græsbund mel- 

 lem Birkeskoven noget nedenfor Birkegrændsen bag nogle 

 smaa Bjerge, som kaldtes Øinadn. Den var desværre 

 endnu ikke kommet i Blomst. At der i denne af Hydøla- 

 og Smaadølaelvene gjennemstrømmede og af høie Fjelde 

 indesluttede Dal, som hidtil er saagodtsom uundersøgt i 

 botanisk Henseende, endnu kunde være Meget at finde, 

 er udenfor al Tvivl. Fjeldskraaningerne dannede, saavidt 

 jeg gjennem Taagen kunde se, frodige Lier; og saameget 

 mere maatte jeg beklage, at jeg, gjennemvaad som jeg 



