162 S. A. Sexe. 



indrømmer man altsaa Ligestorhed mellem hvad man 

 kjender og ikke kjender, hvilket er en betænkelig Sag, naar 

 der handles, ikke om at udfinde Værdien af en med Hen- 

 syn til Begrebet bekjendt Størrelse i bekjendte Förbin^ 

 deiser, men om at udfinde den begrebmæssige Betyd- 

 ning af et matheniatisk Udtryk. Og ved at sætte 



— . n f i- "^" 



a" = i^a^J gjør man uhjemlet Brug af Sætningen 

 g^mp __ (a"i)pj saalænge den kun er beviist for det Tilfælde, 

 at Faktorern e m og p ere hele Tal. 



Det kan paa dette Sted i AlmindeHghed bemærkes, 

 at Beviis, der, hgesom det nylig Anførte, væsentlig beståa 

 i Omformninger af Exponenterne eller Operationer med 

 samme, udentvivl ere mindre oplysende for Begynderen. 

 Han har nemlig vanskelig for gjennem Exponenternes 

 Forandringer, der foregaa, saa at sige, paa Overfladen, 

 at trænge ind til de modsvarende Forandringer hos Po- 

 tentsen, hvorfor saadanne Beviis lettelig blive til en tom 

 Leg med mathematiske Udtryk, som følges med Øinene, 

 men ikke med Forstanden. Bevisernes Sandhed vilde 

 udentvivl ofte blive mere paatagelig, naar man lod de 

 Operationer og Forandringer, som foregaa med Potent- 

 serne, fremtræde mere umiddelbart og sluttede fra disse 

 til Følgen for Exponenternes Vedkommende. Det er i 

 dette Stykke lettere at slutte fra hvad der foregaar ved 

 Tingen til hvad der maa foregaa ved Tegnet end omvendt. 



Det vil af de foranstaaende Bemærkninger fremgaa, 

 at der ikke ved den Maade, hvorpaa man indleder a^, a'^, 



n 



a~\a-", a",a °,a",a ", a samt a 



som Potentser, er bragt nogen Forsoning tilveie imellem 



disse Størrelser i bemeldte Egenskap og den vedtagne 



