228 Gr. O. Särs. 



sin betydelige Udstrækning usædvanlig ringe Dybde. Paa 

 ingen Steder fandt jeg denne over 8 — 10 Favne og paa 

 de allerfleste Steder oversteg den neppe nogie faa Fod. 

 Denne Indsjø syntes saaledes mindre skikket end nogen anden 

 til at kunne herbergere noget fra Havet stammende Dyr, 

 da Forandringen fra salt til ferskt Vand her maa have 

 gaaet meget pludseligt for sig. Jeg fandt dog her og det 

 paa et af de grundeste Steder i Sjøen en af de af Loven 

 som oprindelige Havdyr ansete Crustaceer, nemlig Gam- 

 marus cancelJoides L., noget der endmere bestyrker mig 

 i den allerede tidligere af mig (se min Eeiseberetning for 

 1862) yttrede Anskuelse, at denne Amphipode maaske 

 snarere var at betragte som en virkelig kun for større 

 Indsjøer eiendommelig Ferskvandscrustace. 



For nærmere at undersøge vore høiere beliggende 

 Fjeldvande og faa et Begreb om, hvor langt op tilfjelds 

 Våndet er belivet, gjorde jeg derpaa en længere Tour 

 op igjennem Valdersdalen til Nystuen paa Filefjeld, hvor 

 jeg tilbragte nogle Dage med at undersøge det nærliggende 

 Otrovand, 3100 Fod o. H., og de omliggende mindre Vand- 

 ansamlinger. Herfra tog jeg over Jotunfj eldene forbi de 

 store Fjeldsjøer, Tyen, Bygdin og Gjendin til Lomsdalen, 

 et Sidedalføre til Gudbrandsdalen. Uheldigvis kunde jeg 

 ikke faa leiet Baad i nogen af disse Sjøer, saa at deres 

 Fauna, som jeg meget ønskede at faa et nøiere Kjendskab 

 til, forblev mig forstørstedelen ubekjendt. Et andet Uheld 

 for mine Fndersøgelser var, at den foregaaende Vinter 

 heroppe havde været saa ganske ualmindehg stræng og 

 snefuld, at endnu paa den Tid jeg reiste herop (nemlig i 

 Begyndeisen af Augast) saavel Plante- som Dyrelivet endnu 

 stod meget tilbage i sin Udvikling. Saaledes fandt jeg 

 de øverste Fjeldsjøer, som almindehgvis paa denne Tid 



