250 G. O. Särs. 



distincto: 2"^^ paris vero multo robustiores, articulis dilata- 

 tis et complanatis, ultimo parvo ungve terminali ut in 

 priori pari distincto. Pedes etiam thoracici qvam solito 

 robustiores, divisione ultima vel tarso brevi et panciarti- 

 culato, articulis antecedentibus duobus sat maguis et com- 

 planatis. Pedes abdominales feminæ fere ut in Myside, 

 maris vero structura ab ea valde discrepante, biramei, 

 natatorii, parte basali magna et lata, ramis multiarticula- 

 tis setisqve longis et plumosis instructis; solummodo in 

 pedibus 1"" paris ramus internus rudimentaris apice ob- 

 tuse rotundato setisqve nudo. Lamina caudalis media 

 apice integro vel fisso marginibus aculeatis; lamellæ late- 

 rales qvam in Myside latiores, internæ supine pone Orga- 

 num acusticum processum acuminatum instructæ. Pig- 

 mentum corporis diffuso vixqve arborescens. 



Hunnerne af de til denne nye Slægt hørende Arter 

 ligne i sin ydre Habictus saa meget de virkelige Mysiser, 

 at man uden at kjende Hannerne eller de nærmere ana- 

 tomiske Forholde ubetinget maatte henføre dem under 

 samme Slægt. Dette er ogsaa tidligere gjort med 1 af 

 de herhen hørende Arter, nemlig M. didelphijs Normann. 

 Saameget mere paafaldende var det mig ved nøiere at 

 undersøge denne og de 2 andre her nedenfor opførte 

 Arter, at finde flere meget væsentlige Uligheder i deres 

 Anatomi og det enkelte af en saadan Betydning, at de 

 ligesaagodt kunde gjælde for Familie- som for Slægts- 

 characterer. Dette gjælder især Munddelenes Bygning, 

 en Character, hvis Vigtighed i systematisk Henseende 

 igjennem alle Dyrklasser er erkjendt. Begynder man for- 

 fra, har man i Mandiblernes Tyggeflade strax en væsent- 

 lig Forskjel i den fuldstændige Mangel af den hos Mysis 

 saavelsom hos følgende Slægt stærkt fremtrædende Molar- 



