294 Eobert Collett. 



ogsaa en meget stor Fedtkjertel. Dens høje og stærke 

 Sang lader den høre midt i Fosseduren, og saavel om 

 Vinteren i den strængeste Kulde, som om Sommeren. 

 Den flyver lavt, og kun korte Strækninger ad Gangen, 

 og følger gjerne Elvens eller Bækkens Krumninger. I 

 Midten af October 1864 saa jeg paa Torvet et Exemplar, 

 der var fanget i en Trostesnare. 



2 den F am. Regulidae, Lilljeb. 



8. Begulus cristatus, Willug. 

 Fuglekonge. 



I alle Omegnens Skove, fornemmelig i Granskovene, 

 er Fuglekongen overmaade hyppig. Om Høsten foretager 

 den i Selskab med flere Meiser, især P. cristatus, horea- 

 lis og ater, vidtløftige Streiftog omkring i Skovene, og 

 viser sig ogsaa i Slotsparken og Haverne lige ved Byen, 

 men holder sig overalt helst til Grantræerne, hvor den 

 undersøger Grenenes yderste Dele, svævende foran og 

 under dem paa samme Maade som Trochihderne over en 

 Blomst. Den er en flittig Sanger, som høres næsten til 

 enhver Aarstid, saavel paa klare Solskinsdage i Februar, 

 naar Sneen endnu ligger dyb overalt i Skoven, som langt 

 udover Sommeren og Høsten, naar Fuglesangen ellers er 

 ophørt. Sangen er ikke saa svag, som man af Fuglens 

 Størrelse skulde vente, og ligner meget Løvsangerens 

 (S. Trochilus), men fortsættes i eet, og bestaar ikke som 

 dennes blot af en enkelt Strophe. Lokketonen ligner 

 overordentlig Kulmeisens. De ere saa lidet sky, at de 

 kunne fanges med Limpinde, der ere fæstede til en Stok, 

 som man fører lige op til dem. 



Uagtet Fuglekongen uden Tvivl hækker overalt i Sko- 

 vene, er det dog en stor Sjeldenhed at finde dens Kede. 



