324 Eobert Collett. 



30. Parus äter, Lin. 

 Kulmeise. 



Er liyppig i alle Omegnens Granskove. I Selskab 

 med andre Meiser, især cristatns og horealis, samt Begulus, 

 gjennemstreife de, fornemmelig om Høsten, Skovene, men 

 vise sig sjeldent udenfor disse, og kun enkeltvis i de nær- 

 mest tilstødende Løvskove. I Yæsen og Levemaade viser 

 den stor Liglied med Fuglekongen; især ere begges Lokke- 

 toner hinanden meget lige. 



I Udkanterne af Granskovene eller i de tilstødende 

 Løvholt bygger Kulm eis en sit Rede i Huller i gamle 

 Asper eller andre Løvtræer. I et saadant bekvemt Hul 

 har jeg seet Rede flere Aar efter hinanden, men uden at 

 kunne afgjøre, om det altid har været af det samme Par. 

 Undertiden findes Redet i gamle Murvægge eller Sten- 

 mure"^). Æggene synes altid at være 8 i Antal, og læg- 

 ges i Begyndeisen af Maj, enkelte Aar allerede i de sidste 

 Dage af April. 1860 og 1861 fandt jeg det tidligste Re- 

 des første Æg den 10de Maj; 1863 i 2 Reder den 27de 

 og sote Apiil. Farven er hvid med brunagtige og røde 

 Punkter og Pletter; fra Æggene af Fartis horealis og palu- 

 stris kunne de i Almindelighed skilles ved deres noget mindre 



Den 20de Juni 1863 fandt jeg ved Vasendrud ved Krøderen et 

 Rede paa en noget usædvanlig Localitet. Medens jeg under- 

 søgte et Sandfald lige ved Vejen, hvor en ualmindelig talrig 

 Strandsvalecolonie bækkede, fandtes i et af Hullerne et for- 

 ladt Kulmeisrede, fyldt med raadne Æg. Kulmeisen har sand- 

 synligvis bygget sit Rede og lagt Æg i dette, som den syntes, 

 bekvemme Hul, før Svalerne endnu vare ankomne, men er 

 derpaa Ideven saa forskrækket over den store Mængde Naboer, 

 at den har foretrukket at lade Æggene i Stikken. 



