o versigt af Christiania Omegns ornitliol. Fauna. 325 



Størrelse, samt de noget mørkere Pletter. Længden er 

 67i^ — öVg'", Bredden 5 — SVs"'- Formen er saaledes noget 

 tykkere end hos de ovennævnte Meisearter, og staar i 

 denne Henseende nærmere P. caendeus. 



31. Parus cristatus, Lin. 

 Topmeise. 



To2)meisen er hyppig især i de mere afsidesliggende 

 af Christianiaegnens Granskove. Den streifer mindst om 

 af alle vore Meiser, og viser sig neppe nogensinde iidenfor 

 Granskovene; selv i Løvtræer inde i disse sees de sjel- 

 dent. I de Flokke af Meiser og Fuglekonger, der fornem- 

 mehg om Høsten stryge gjeniiera Skovene, åndes næsten 

 altid en eller et Par Topmeiser (sjelden flere, dog har 

 jeg seet 8); men i det Øiebhk Granskoven slipper, og 

 Toget bevæger sig ud i Løvskovene, blive alle Topmeiser 

 uden Undtagelse tilbage. En enkelt Gang har Conserva- 

 tor Siebke observeret den i den botaniske Have paa Tøjen, 

 hvor der dog findes flere smaa Granholt. Det ejendom- 

 mehge Forhold, som Prof. Rasch har omtalt, at Topmei- 

 sen er dette blandede Selskabs Anfører, og at den ved 

 sit Kommandoraab, en trillende Lokketone, holder Skaren 

 samlet, vil man altid se stadfæstet paa mange Maader. 

 Topmeisen holder altid Vagt, og naar et Menneske eller 

 en Rovfugl nærmer sig, er det stedse denne, der først op- 

 dager dette, og ved sin Advarselslyd, der maa have en niær- 

 kelig Indflydelse paa de øvrige Meiser, gjør disse opmærk- 

 somme paa Faren; hvor Topmeisen bevæger sig fremad, 

 følger altid den hele Skare efter. 



I sin Redebygning afviger den i flere Stykker fra de 

 øvrige Meiser. Den hækker altid inde i Granskovene i 

 Huller i Træerne, men yderst sjelden i friske Løvtræer; 



