o versigt af Christiania Omegns ornitliol. Fauna. 335 



let opover og nedover Stammerne, til Siden, eller under 

 Grenene, og begiver sig ogsaa ofte ned paa Marken om- 

 kring Rødderne af Træet. Om Høsten, da den lever af 

 Furu- og Granfrø samt Hasseliiødder, fæster den ofte 

 Konglerne og Nødderne i Revner i Barken paa en Træ- 

 stamme, og aabner med Hovedet nedad lettelig disse. 

 Undertiden tager den Rognebær, og bliver af og til hæn- 

 gende i Trostesnarerne. Dens sædvanlige Lyd er den 

 flere Gange hurtigt efter hinanden udstødte Lokketone, 

 der lyder omtrent: tjutt, tjutt, tjuttut; den har ogsaa hge- 

 som Trækryberen en melodisk Sang, men som høres endnu 

 sjeldnere, end dennes. Under Hækketiden lader den ofte 

 høre en høj, klar Fløjtetone, som høres i lang Afstand, 

 og som let kan antages for at tilhøre Maaltrosten. 



De faa Reder, jeg har havt Anledning til at undersøge 

 her, have hgget i de tætteste Holt i Huller i Lindetræer, 

 een Gang i en Asp, og altid temmelig højt fra Marken; 

 undertiden tager den i Besiddelse gamle Stærrereder. 

 Lidgangshullet gjøres altid mindre ved istoppetLer, saaat 

 Diameteren ikke overstiger V/^'. Rederne have udeluk- 

 kende bestaaet af et tykt Lag af den fineste ydre Furu- 

 bark, og indeholdt 8 Æg, der ere lagte tidligt, men tem- 

 niehg uregelmæssigt i de forskjellige Aar. Saaledes har 

 det første Æg været lagt i 1861 den Iste Maj, i 1862 

 den Ilte Maj og i 1863 den 15de April. Paa den hvide 

 Bundfarve ere de bestrøede med rustrøde Pletter, og hgne 

 idetheletaget i Farve og Form overordentlig Æggene af 

 Parus major, men Pletterne ere i Almindelighed større 

 og mere strøede ud over det hele Æg, end hos denne. 

 Derimod ere de meget større idet Længden er 8V2''') Bred- 

 den 672'''- De ruge gjerne i det samme Hul flere Aar 

 efter hinanden. 



