o versigt af Christiania Omegns ornithol. Fauna. 347 



sammen i smaa Flokke og streife om paa Ågre og Enge, 

 hvorimod de Gamle endnii liolde til i Skovene; deres 

 Lokketone ligner betydeligt adskillige Finkers. I Uvejr, 

 og efter de første Snefald om Vinteren, søge Gamle og 

 Unge flokkevis ind til Haver og Gaarde. 



Paa Universitetsmuseet opbevares et Individ, hvor 

 Halen er forsynet med lyse Tverbaand. Dette blev skudt 

 i Marts 1857 af botanisk Gartner Moe. 



47. Emheriza Jiortiilana, Lin. 

 Hortulan. 



Hortulanen er en af Christianiaegnens hyppigste Træk- 

 fugle, der i de fleste Aar om Sommeren er endog almin- 

 deligere, end Gulspurven. Den ankommer temmelig re- 

 gelmæssigt i den første Uge afMaj, yderst sjelden senere, 

 og er i Løbet af Aarene 1830 — 64 antegnet 5 Gange al- 

 lerede i de sidste Dage af April (1830, 1834, 1841, 1851 

 og 1862). Hortulanens Sang skilles let fra Gulspurvens, 

 saavel ved den dybe Slutningstone tjørrh fra den an- 

 dens ty-y, som ved de øvrige Toner, der ere delte og 

 lyde ti-i, ti-i, ti-i, medens Gulspurvens ere enkelte, 

 ti, ti, ti. Undertiden sees Hannen at stige syngende op 

 i Luften ligesom en Stendulp, men Sangen bestaar blot 

 af den sædvanlige Strophe, foran og efter omgivet af lidt 

 Kvidder. Den flytter bort allerede inden Midten af Sep- 

 tember. 



Rederne hgge altid paa Marken. Jeg har fundet dem 

 i Bakker under langt, tørt Græs; under smaa Buske, især 

 Enebuske, eller under bredbladede Planter, saasom Breg- 

 ner, Aconitmn septemtrionaJe, o. s. v. ; i Jordfald mellem 

 Trærødder, eller i Grøfter indunder smaa Tuer, eller 

 mellem Stene. Æggene ere 5 eller 4 i Antal, og lægges 



