352 Robert Collett. 



sidste, men dog ingenlunde sjeldent. Den Forskjel, der 

 er gjort mellem dem, at alnormn i særskilte Flokke skulde 

 have sit fornemste Tilhold i Oretræerne, hvorimod hetula- 

 non fortrinsvis skulde holde sig til Birketræerne, holder 

 idetmindste for Christianiaegnens Vedkommende ikke Stik. 

 Efter hvad jeg herom har havt Anledning til at erfare, 

 troer jeg med Bestemthed at kunne paastaa, at begge 

 Varieteter holde sig sammen i de samme Flokke og paa 

 de samme Steder, og jeg har gjentagne Gange i det 

 samme Skud fældet Exemplarer af begge Varieteter; der- 

 imod har jeg aldrig truffet Flokke, der udelukkende have 

 bestaaet af alnormn. At de undertiden blot beståa af 

 hetulariwij har sin naturlige Grund i disses større Tal- 

 righed. 



Individer, der holdes i Bur, tabe ved den første Fjær- 

 fælding fuldkommen den røde Farve paa Isse og Bryst, 

 og denne erstattes af en gulagtig. 



52. FringiUa spinus, Lin. 

 Sisik. 



I alle Christianiaegnens Granskove er denne Fugl 

 meget talrig. Paa sine Streiftog Vaar og Høst omkring 

 i de tilgrændsende Løvskove, blive de i stort Antal fan- 

 gede af Byens og Omegnens Fuglefængere ; om Sommeren 

 besøge de familievis Haverne og Slotsparken, hvor de især 

 have sit Tilhold i Birketræerne. Deres muntre Kviddren 

 lade de høre til enhver A årstid, saavel under Flugten, 

 som siddende i Træerne. 



Endnu medens Sneen ligger dyb i Skoven, og Marts- 

 solen blot i de mod Syd vendende Bakker har fremkaldt 

 snebare Pletter, begynder denne Fugl at bygge sit Rede. 

 Hertil vælges især Steder, hvor enkelte større Graner 



