358 Eobert Gullett. 



Uiîgerne opfødes meget med Insekter. Undertiden høres, i 

 Ahnindelighed fra flere Individer, der have sit Tilhold i 

 Na^rheden af hinanden, en fra deres almindehge Strophe 

 constant Afvigelse, hvor Skitningstonerne ende anderledes. 

 I September og October forene Bogfinkerne sig, lige- 

 som om Vaaren, til store Flokke, og stryge om, oftest i 

 Selskab med Bjergfinker, og samle Korn paa de skaarne 

 Ågre; enkelte blive ogsaa hængende i Trostesnarerne. 

 De forlade os i Løbet af den sidste Halvdel af October, 

 sjelden sees de endnii i de første Dage af November. 

 Men hver Vinter tindes enkelte Individer overvintrende, 

 der søge sin Føde sammen med Graa- og Giilspurvene 

 ved Lader og i Veje. Yderst sjelden forekomme disse 

 uden enkeltvis; den 15de Februar 1864 og de følgende 

 Dage saa jeg i en Have 3 Stykker, som havde sit stadige 

 Tilhold under et Hyldetræ. Af disse vare de to Hunner, 

 og een Han; af de øvrige Individer, som jeg i de for- 

 skjelhge Aar har seet overvintrede, have ligeledes mindst 

 ligesaa mange været Hunner, som Hanner. 



57. Frinfjilla montifringllla, Lin. 



Bjergfinke. 



Denne Fugl hækker almindehgt i alle Landets Bjerg- 



skove, især i Fyrreregionens øverste Grændse, men sees 



aldrig i Christianiaegnen uden under Træktiderne. Om 



Bundfarve." Jeg vil ikke imdlade at omtale, at de eneste 2 

 Keder, som jeg har fundet i lave Buske (1860 i en Enebusk 

 ved Ljabro, 1862 i en Stikkelsbærbusk ved Thaasen), begge 

 netop have indeholdt Æg med den blaagrønne Bundfarve, og 

 ere tilmed noget nær de eneste, som jeg har fundet med denne. 

 Dette besynderlige Phænomen lader sig, hvis det er constant, 

 vel neppe forklare paa anden Maade, end ved en ubetinget 

 Tro til de Brehmske Subspecies. 



