362 Robert Collett. 



60. Fringüla montana^ Lin. 

 Pilfinke. 



I de sidste 10 Aar er Pilfinken fra en i Cliristiania- 

 egnen idetheletaget sjelden Fugl (if. Prof. Easch var den 

 endog i flere Aar ganske forsvunden) bleven en temmelig 

 almindelig, som enkelte Aar, fornemmelig om Høsten og 

 Vinteren, forekommer i store Flokke. Om Sommeren har 

 den sit fornemste Tilhold i smaat Krat, især tætte Torne- 

 buske, men om Høsten i October Maaned trække de ind 

 mod Byen, og slaa sig ofte sammen med Graaspurvene, men 

 danne ogsaa særskilte Flokke, der undertiden, saasom i 

 Slutningen af 1861, kunne beståa af Tusinder af Individer. 

 Om Vinteren fortære de ligesom Fringüla linaria, Frøene 

 af Artemisia vulgaris. De ere langt livligere end Graa- 

 spurvene, flyve tættere sammen, men sees næsten aldiig paa 

 Tågene. 



Paa flere Steder i Omegnen i gamle Løvskove, helst 

 i Nærheden af Gaarde, ha3kker Pilfinken enkeltvis, eller 

 faa Par i Nærheden af hinanden; et større Antal hækker 

 sammen i de hule Træer paa Fæstningen. liedet bestaar 

 af Halm og Stråa, og disse sees ofte at stikke ud gjennem 

 Indgangshullet; dette er ofte saa trangt, at Fuglen maa 

 trænge sig igjennom. Æggenes Antal er 5 eller 6; af Ud- 

 seende ligne de ofte Graaspurvæg, men ere betydeligt 

 mindre, idet Længden blot er 9'", Bredden 6 — 6V2'". 

 Bundfarven er hvidgraa, og de mørke, næsten sorte Plet- 

 ter ere endnu tættere strøede ud over det hele Æg, end 

 hos denne, saaat de undertiden næsten ganske skjule 

 Bundfarven. De lægges vistnok flere Gange om Aaret. 

 Paa Prof. Esmarks Løkke, Fjeldstuen, hyggede et Aar et 

 Par Rede i en udliængt Stærrekasse. 



