372 Eobert Collett. 



i Begynclelsen af Juni. Ora Høsten, fornemmelig i Octo- 

 ber, streife de flokkevis om i Skovene. 



Ved sit urolige Væsen og den yppige Fjærklædning 

 har denne Fugl megen Lighed med Meiserne; ligesom 

 flere af disse kunne Issens Fjære reises som en liden Top. 

 I sin Levemaade er den en ægte Lanius; om Sommeren 

 fortære de en Mængde Fugleunger, og plyndre om Høsten 

 Trostesnarerne, saavel for Rognebærrene, som for de 

 Fugle, der ere blevne fangne, men blive herunder ofte 

 selv hængende i det andet Haar i Snaren. Foruden det 

 almindelige hæse Skrig have de, især under Parringstiden, 

 en Slags Sang, bestaaende af mange ubeskrivelige Toner, 

 men som de dog sjeldent lade høre; de kunne ogsaa ef- 

 terligne andre Fuglestemmer, som de høre omkring sig. 

 De ere meget nysgjerrige, men oftest overmaade skye, og 

 flyve bort paa langt Hold med en svævende, lydløs Flugt. 



69. Garruhis infaustus, (Lin.) 

 Lavskrige, Rødskjære. 

 Den sydhgste Grændse for denne nordiske Fugls Ud- 

 bredelse i Landet, er Nordmarkens Skove, Lier og Modum, 

 eller omtrent den 50^ 41' n. B. Dette er Grændsen for 

 den Egn, hvor de have deres stadige Tilhold, men efteråt 

 üngerne ere bleve voxne, streife de i Løbet af Sommeren 

 sammen med de Gamle vidt omkring, og er da, omend 

 sjeldent, seede i endnu sydligere Trakter. I Christiania 

 Omegn tindes de stadigt, men ikke i nogen Mængde, især 

 i de nordligste Dele af Nordmarkens Skovstrækninger, 

 hvorfra de undertiden foretage Streiftog til Maridalen og 

 Grefsenaasen. Bureauchef E. Wedel-Jarlsberg har obs. etEx. 

 om Høsten ved Fornebo. De færdes især blandt de lavere 

 skjægbevoxede Grene af Grantræerne, hvor de opsøge Larver 



