o versigt af Christiania Omegns ornitliol. Fauna. 397 



æggeiie blaagrønne, ofte iiden Pletter; hos Anthus arho- 

 reus tæt bestrøede med brune Pletter paa den mørke 

 Bundfarve ; hos MotaciUa alba med smaa blaagraa Pletter 

 jevnt strøede iid over den hvidagtige Bundfarve. 



Et vigtigt Led til Forklaringen heraf vilde en sikker 

 Oj)ljsning være, om hvorvidt den samme Gjøgehun, der 

 antages at hegge 5 — 6 Æg, altid lægger saadanne, som 

 ere hinauden indbyrdes hge i Farven, eller om disse va- 

 riere ogsaa fra den samme Hun. Hvis det første er Til- 

 fældet, synes Prof. Sundevalls Forklaringsmaade at have 

 stor Grund for sig, at den Gjøgebun, som er opfødt i 

 Redet af en vis Fugleart, ikke blot faar den Egenskab at 

 lægge Æg, som af Farve ligne denne Arts, men ogsaa en 

 Drivt til selv at lægge Æg i den samme Arts Rede. Er 

 det sidste Tilfældet, hvilket dog er det mindst sandsynlige, 

 kunde det forklares paa en anden, mindre indviklet Maade. 

 I det Øiebhk man er kommen til den Erkj endelse, at 

 Hunnen lægger sit Æg paa Marken, og bærer det iNæb- 

 bet til det Rede, hvori det skal optages (thi paa anden 

 Maade kan det ikke bringes ind i mange Linerlereder, 

 eller i det ovenfor omtalte Stendulprede), kunde man an- 

 tage, at Huimen, som neppe kan frakjendes Evnen til at 

 skjelne mellem Farver, udsøger blandt flere forud fundne 

 Reder det, hvori dens Æg er mindst afstikkende fra de 

 øvrige. At forsøge paa at forklare det, som flere have 

 villet, som afhængigt af en vilkaarlig Villiesyttring hos 

 Hunnen, hvorved Æ.ggets Farve dannedes i Æggestokken 

 efter de Fugles lEg, som den havde bestemt til at optage 

 det, synes neppe mer end tænkehgt. 



