400 Robert Collett. 



at tage i Besiddelse Graaspiirvreder af alle Aldre, selv 

 om disse indeholde Unger, hvilke uden Barnihjertighed 

 blive iidkastede, efteråt de Gamle ere fordrevne af de 

 stærkere Voldsmænd*). Naar Taarnsvalerne selv bygge 

 sit Rede, bestaar dette ofte blot af en ophøjet halvskaal- 

 formig Kant af Ler, blandet med Fuglens Spyt, saaat 

 Æggene forhindres fra at trille ned; undertiden er det 

 større og bestaar af smaa Pinde og Stråa. Æggenes 

 Antal er oftest 2, men undertiden 3; de ere hvide uden 

 al Glands, og stærkt valseformige ; dog er altid den spidse 

 Ende kjendehg fra den anden. Deres Længde er fra 

 1072-13'^', Bredden kun 1—VI^"\ De lægges i Løbet 

 af Juni; saaledes har jeg fundet det tidligste Æg i 1856 

 den 12te Juni, 1857 den 5te Juni; dog lægges de ofte 

 langt senere, uden at den derfor kan antages at have lagt 

 2 Gange; saaledes laa i 1864 endnu skrigende Unger i 

 Redet den 21de August, paa den Tid, da de ellers flytte bort. 

 Paa Redet gjør Fuglen intet Forsøg paa at flyve bort, 

 men lader sig let tage i Haanden, hvor den klamrer sig 

 fast med sine skarpe og stærke Kløer. Men saa stor er 

 Moderkjærligheden, at ogsaa den, i Lighed med mange andre 

 Fugle, som flagre ligesom vingeskudte henad Marken for 

 at bortlede Opmærksomheden fra Æg eller Unger, under- 

 tiden lader sig falde til Marken, uagtet den her er ganske 

 hjælpeløs og ude af Stand til at komme op. 



Taarnsvalerne siges undertiden at skulle bygge i hule Træer. 

 Jeg kj ender intet sikkert Bevis herpaa, men Prof. Rasch har 

 seet dem i Mængde svæve over de store øde Skovstrækninger 

 i Soløer, hvor det var tænkeligt, at de rugede i Hakkespethul- 

 ler i de store uddøde Graner. Dog beviser den store Afstand 

 fra beboede Steder intet, uaar man betragter denne Fugls over- 

 ordentlige Flyvedygtighed. 



