228 G. O. Särs. 



hørende Slægter Limnocalanus og Heterocope, den 

 første kun repræsenteret af en Art, L. m a er ur us, der 

 alene synes at forekomme i vore to største Indsjøer, Mjø- 

 sen og Tyrifjord, hvorimod den sidste indeholder 2 sikkert 

 skilte Arter, H. robusta og ap pen di c ul a t a, hvoraf 

 ialfald den sidste synes at være særdeles meget udbredt i 

 Norges Ferskvande. 



Harpacticidernes Familie, der i det ferske Vand 

 alene er repræsenteret af Slægten Canthocamptus med 

 4 — 5 Arter synes kun at indeholde Former, der ifølge sin 

 hele Organisation nødvendigvis maa være ægte Bundformer. 



Hvad endelig den sidste Familie Cyclopidæ angaar, 

 saa indeholder den vel kun en eneste Slægt Cyclops, 

 men som har en saa stor Artsrigdom at opvise, at Fami- 

 lien alligevel er af alle den, der er stærkest repræsenteret 

 i det ferske Vand. Af vore talrige Cyclopser ere nogle 

 faa Arter, nemlig C. scutifer, lacustris og oithonoi- 

 des fuldkommen ligesaa ægte Sjøformer som Calaniderne, 

 medens man af samme Slægt har Arter, der alene færdes 

 nær Bunden f. Ex. C. viridis, gigas, signatus o. fl., 

 ligesom atter andre som C. strenuus, Lenckartii o. s. 

 staa paa Overgangen mellem begge. 



Ostracodernes Orden, der i det ferske Vand er re- 

 præsenteret af de 4 Slægter, No t o drömas, Cypris, 

 Candona og Cy there, indeholder ingen Sjøform og 

 idethele meget faa for større Indsjøer eiendommehge For- 

 mer, medens den i mindre Damme og Pytter udfolder sin 

 største Artsrigdom. 



Angaaende de herhen hørende Dyrs bathymetriske 

 Udbredning, har jeg følgende at anføre: 



Grændsen for Cladocerernes Forekomst i denne Hen- 

 seende, kan allerede sættes ved den forholdsvis ringe 



