232 G. O. Särs. 



rettiget til at anse denne Slægt for en kun for Bunden 

 af vore dybe Fjorde eiendommelig Krebsdyrform, der umu- 

 ligt ellers vilde have undgaaet de mange Naturforskeres 

 Opmærksomhed, som have undersøgt vor litor ale Fauna. *) 

 Ogsaa i systematisk Henseende frembyder denne Form 

 adskillig Interesse som dannende et naturligt Bindeled 

 mellem Sl. Mysis og de mere afvigende Slægter Lophoga- 

 ster og Thysanopoda. Det hvorved disse sidste i^sær 

 adskilte sig fra hin Slægt og mere nærmede sig til de 

 typiske Decapoder, var foruden ved Tilstedeværelsen af 

 Gjeller ogsaa ved de stærkt udviklede som Locomotions- 

 organer fungerende tvegrenede Abdominalfødder, der hos 

 Mysis kun repræsenteres af nogle i høi Grad rudimentære 

 børstebesatte og som det synes ubevægelige Smaaplader. 

 Nærværende Form danner i denne Henseende den fuld- 

 stændigste Overgang mellem begge, idet Hunnen har Ab- 

 dominalfødder som hos Mysis, hvorimod Hannen har dem 

 af lignende Bygning som hos Lophogaster og Thysano- 

 poda**). I sin øvrige anatomiske Bygning ligner den 

 meget Mysis, men adskiller sig væsentlig ved de egentlige 

 Brystfødders Bygning, der foruden ved sin usædvanlig 

 slanke og spinkle Form, ere udmærkede fra hin Slægt 

 derved, at de ere ægte med Klo forsynede Gangfødder, 

 hvis Endedel, ikke som hos Mysis, viser nogen af talrige 



*) At vore trange og dybe Fjorde vel fortjene en nøiere Undersø- 

 gelse end man hidtil har værdiget dem, og at mangt og meget 

 interessant Nyt herved kan komme for Lyset, har man allerede 

 tidligere i den mærkelige af Asbjørnsen i Hardangerfjorden op- 

 dagede Echinoderm, Brissinga endecacnemos, et Bevis paa. 

 **) Hos Hannen af Mysis saavelsom den nærstaasnde Slægt P o- 

 dopsis er Forholdet som bekjendt et ganske andet, idet her 

 kun en eller 2 Par af de bagerste Abdominalfødder udvikler sig 

 forskjelligt fra de øvrige til lange bagudrettede stavformige 

 Appendices. 



