254 M. Sårs. 



Stranden af indtil en Høide af 10 — 12' over Havet; det 

 strækker sig ogsaa ned paa Bunden af Rauma for at 

 komme frem igjen lige overfor paa Vestsiden af Elven 

 ved Gaarden Sætnæs indtil en Høide af 2 — 6^ Paa 

 begge Steder findes ved Stranden en stor Mængde af de 

 ogsaa paa visse Steder i Christianiaegnen hyppigt i Mer- 

 gelleret forekommende Boller af liaard Mergel, hvilke, for- 

 medelst deres besynderlige, næsten som ved Konst afdreiede 

 Former, ere vel bekjendte i Sverige under Navnene Mar- 

 lekor, Näckebröd, Imatrastene. De vare her ved Elvens 

 Indvirkning udskyllede af Leret; ved Sætnæs bemærkedes 

 de ogsaa indleirede i Leret. Det Mærkværdigste var 

 imidlertid, at mange af disse Boller indeholdt talrige or- 

 ganiske Levninger, hvilke forhen ikke vides at være, i det 

 mindste i Europa, fundne i dem; i det omgivende Leer 

 bemærkedes intet Spor af saadanne, de syntes alle at have 

 concentreret sig i Bollerne. 



Man har, som bekjendt, anseet disse Boller som Con- 

 eretioner af rigere og haard Mergel. Lector Kjerulf har 

 derimod nylig (i det af ham i Forening med mig udgivne 

 Universitetsprogram for 1860 „lagttagelser over den post- 

 pliocene eller glaciale Formation i en Deel af det sydlige 

 Norge" p. 23) fremsat en alVigende Mening herom. „Jeg 

 holder dem, siger han, ligetil for afdreiede Kalksteen- eller 

 Mergel-Stykker fra de siluriske Lag. Jeg fandt ved 

 Vormen*), hvor de ere meget hypj^ige, foruden de almin- 

 delige helt igjennem ligesom halvt opløste og fiigtige Knol- 

 ler, som gaae for „Mergelconcretioner," ogsaa afdreiede 

 Knoller af aldeles samme paafaldende Former, men i det 

 Indre bestaaende af endnu ganske frisk og kj endelig blaa 



*) Ogsaa ved Bredderne af Øieren har jeg for mange Aar siden 

 fundet dem i Mængde. 



