Geolog, og zoolog. Reise i Sommeren 1862. 285 



som skinner igjennem, orangepule. I en saadan Vesikel, 

 som i Slutningen af Juni undersøgtes, var der en Mængde 

 frie gule Embryoner, af hvilke de mindre vare kuglerunde 

 og transparente, de større mere opake eller halvgjennem- 

 sigtige, lidt fladtrykte paa den ene Ende med en noget 

 fremragende conisk Forhøining i Midten; et enkelt Em- 

 bryon var langstrakt-oval, smalere i den ene end den an- 

 den Ende. De viste en efter de ydre Contourer dannet 

 stor indre Hule fyldt med kornet Indhold, og hele deres 

 ydre Overflade var bedækket af meget tætsiddende lange 

 Cilier, ved hvilke de bevægede sig raskt afsted og under 

 denne Bevægelse hyppig dreiede sig om deres Axe. Hos 

 ingen af dem kunde nogen Mundaabning bemærkes. 



Denne nye Art har megen Lighed med Crisia den- 

 ti c ul a ta (Cellaria) Lamarck (hvortil jeg tidligere, Reise i 

 Lof. og Finm. p. 26, har henført den), som dog, efter 

 Johnston (Brit. Zooph. Tab, 50 fig. 5, 6), adskiller sig ved 

 sine indad bøiede Grene, gagatsorte Led, Liternodiernes 

 bredere Form og almindelig ringere Antal af Celler, og 

 især derved, at Cellerne ere „semialternate" og Punkterne 

 paa deres Overflade stillede i tætte Rader. Den synes 

 ogsaa at staae nær ved Crisia cribraria Stimpson (Sy- 

 nopsis of the marine Invertebrata of Grand Manan Tab. 

 1 fig. 8), hos hvilken dog Cellerne ofte skulle danne „2 

 eller 3 Længderader, i hvilke de sædvanhg ere modsatte,'' 

 medens de hos vor Art aldrig danne flere end 2 Rader, i 

 hvilke de altid staae regelmæssigt afvexlende med hin- 

 anden. 



Den forekommer hyppig ved Finmarken (Vadsø, Øxfjord, 

 Ramfjorden, Tromsø) og Lofoten (Reine), sjeldnere ved 

 Østerraat og Christiansund, paa 30 — 100 F.D. og derover. 



