Geolog, og zoolog. Reise i Sommeren 1862. 293 



Foruden ved Antennernes Længde udmærker nærvæ- 

 rende Art sig især ved sine Rygskjæl. Disse ere 16 Par, 

 hvilke sidde i den sædvanlige Orden paa Segmenterne 2, 



4, 5, 7, 9, 21, 23, 26, 29, 32, 35, og dække 



den hele Ryg. De ere, med Undtagelse af det første Par, 

 der ere uregelraæssigt kredsrunde og, ligesom de bågeste, 

 mindre end de øvrige, nyredannede eller lidt ovale (i Tvær- 

 retning) med simpel, ikke cilieret Rand, hvidagtig gjen- 

 nemsigtige og besaaede paa deres øvre Flade med talrige, 

 spredte sneehvide Punkter. Disse Punkter vise sig ved 

 Betragtning under en Loupe at være runde eller coniske, 

 haarde, rue eller med smaa Pigge besatte Knuder, hvilke 

 indtage den hele Överilade af første Par Rygskjæl, men 

 kun lidet mere end den bågeste Halvdeel af alle de øv- 

 rige. De ere smaa nær ved Midten af Skjællenes Över- 

 ilade, men blive imod den hageste Rand efterhaanden 

 større, skjøndt der ogsaa findes enkelte smaa i Mellem- 

 rummene af de større. Betragtede ved stærk Forstørrelse 

 vise disse Knuder en mærkværdig Structur. De bestaae 

 nemlig af et Næt af hvidagtig, krystalklar, haard Materie 

 med rundagtige eller uregelmæssig polygonale Masker, 

 og fra de Nættet sammensættende Bjelker, hvis Tykkelse 

 er betydeligt ringere end Maskernes Diameter, hæve sig 

 mere eller mindre talrige Pigge ai samme Materie i Veiret, 

 hvilke ere conisk-tilspidsede eller syldannede, lige eller 

 undertiden lidt bøiede. Disse Knuders Structur frembyder 

 saaledes den mest skuffende Lighed med de bekj endte, 

 i Echinodermernes Hud forekommende Kalknæt; men, da 

 de ikke angribes af Syrer, maae de udentvivl bestaae af 

 Chitin. Det er mig imidlertid ikke bekj endt, at Chitin 

 nogensinde er iagttaget i den beskrevne Form. — Paa 

 den forreste Deel af Rygskjællene seer man derimod tal- 



