Geolog, og zoolog. Eeise i Sommeren 1862. 301 



ikke iidfindes. Da det omhandlede Organ, som synes at 

 henhøre til de af Williams (Philos. Ti-ansact. 1858) be- 

 skrevne saakaldte „Segmentalorganer," kun fandtes hos 

 nogle Individer og manglede hos andre, synes det at 

 maatte antages for et Generationsorgan, som hos de 2 

 undersøgte Individer maaskee var et mandligt. Hos et 

 tredie Exemplar bemærkedes nemlig Kroppens og Finner- 

 nes Hule, omtrent fra det 25de Segment af, at være fyldt 

 med talløse, ret store, kugledannede, orangerøde Æg, 

 hvilke skinnede igjennem de halvgjennemsigtige ydre Be- 

 dækninger. Disse Æg laae imidlertid ikke løse i Krop- 

 hulen, men sad alle fast til mørk rødlig pigmenterede, 

 slyngede Strenge, hvilke ikke ere Andet end netop de nys 

 beskrevne Organer. Disse vare ved de talrige ligesom 

 Bær fremragende Æg, hvormed de vare besatte, saa store, 

 at de næsten ganske fyldte Kroppens og Finnernes Hule. 

 De største Æg havde en Diameter af næsten 72"""% Böl- 

 lern dem sad mindre og meget smaa; de viste en meget 

 liden, lys, kuglerund Kiimblære. 



Til Sammenligning hermed undersøgte jeg et af de 

 Individer af Polynoë cirrata (Aphrodita) 0. Fabricius, 

 hvilke under deres Rygskjæl bære Æg, hvis Udvikling og 

 første Larvetilstand jeg har beskrevet i Archiv für Natur- 

 geschichte 1845 I. p. 11. Heller ikke her laae Æggene 

 løse i Kroppens og Finnernes Hule, men forbundne til- 

 sammen i Form af cyhndriske, bugtede Strenge, hvilke 

 fra begge Sider af den ventrale Midtlinie strække sig ind 

 i Finnerne og slynge sig om Tarmens Blindsække opad og 

 indad imod Ryggens Midtlinie. Disse Strenge bestaae af 

 en fiintraadet Axe besat rundtom med Æggekapsler, hvilke 

 danne store rundagtige Fremragninger ligesom Bær, inde- 

 holdende hver et kugledannet eller ovalt Æg med opak, 



