Geolog, og zoolog. Reise i Sommeren 18G2. 335 



frembyder det fra de øvrige Eeliinodermlarvcr afvigciide 

 Forhold, at den nye Sostjeriic efterliaanden afsnører sig 

 og omsider frivillig løsner sig fra Larven, som efter Ad- 

 skillelsen endnn en Tidlang lever og svømmer omkring. 

 Det er fremtidige lagttagelser forbeholdt at afgjøre, hvor- 

 ledes det i denne Henseende forholder sig med Brachio- 

 laria. Jeg Bnder imidlertid herom en Bemærkning af 

 Krohn, som fortjener at anføres. „Foreløbigt beniærket, 

 siger han (Müllers Archiv 1857 p. 374), gaaer ogsaa ved 

 Udvikhngen af de Asterier, hvis Larver ere betegnede som 

 Brachiolaria, Bipinnaria fra Triest og Bipinnaria fra 

 Marseille, Larveresten, efter mine Erfaringer, lidt efter 

 hdt op i Dannelsen af Stjernen, bliver følgelig ingenlunde 

 afstødt." Hos vor Brachiolaria var der, i det mindste 

 paa det af mig iagttagne, temmelig langt fremrykkede Ud- 

 viklingstrin, intet Tegn til nogen begyndende Forsvinden 

 eller Opgaaen af Larvekroppen i Dannelsen af Søstjernen; 

 tværtimod syntes Alt at hentyde paa en bestandig tilta- 

 gende Afsnøring af den sidste fra Larven og saaledes paa 

 et i denne Henseende med Bipinnaria asterigera overeens- 

 stemmende Forhold. 



Sammenfatte vi i al Korthed de foregaaende lagtta- 

 gelser, saa vise de os i den nye Brachiolaria en Larve, 

 som ved Besiddelsen af den forreste uparrede dorsale Flig 

 eller Finne kommer Bipinnaria endnu nærmere end den 

 Miillerske Art og udvikler i sig en Søstjerne paa lignende 

 Maade som hos Bipinnaria, idet denne Stjerne har samme 

 Beliggenhed og Sammenhæng med Larvekroppen som hos 

 den sidste. Udviklingen differerer imidlertid i nogle Punk- 

 ter. Hos Bipinnaria antager Anlægget til Ambulacralsyste- 

 met allerede meget tidligt Form af en sluttet Stjerne eller 

 Rosette bestaaende af 5 Blindtarme; hos Brachiolaria der- 



