2 B. M. Keilhau 



længe liar (roet, mere îinagiuaîre end virl;efigc ßjei'glyede 

 antagcs at forlade Rigsgrændscn, siden cftcrhaandcn tabende 

 sig' i Sverrigs Lavland» Her er Faxe-Fjeld, det Lcrorafe 

 Rigsgrændscpunht, hvorfra iXorge har sin störste Brede 

 mod Vest, men b vis Höide cndnu ikhe var bestemt^ ög- 

 om bvis imlre Bygning bidtil al directe Kundsbab savnedes^ 

 og ber, paa et Sted, som selv de geograpbisbe Læreboger 

 iidpege som et af de merbeligere med Hensyn til vore 

 Bjergsystcmer, var det især at prove, hvorvidt de i Bcau- 

 monts bebjendte Theorie om Fjeldbjederne ogsaa om Sban- 

 dinaviens Bjerge fremsatte Ideer have nogen Grund eller 

 ibke. Endnu lUere i de samme Egne, der forebom mig at 

 fortjene nærmere ündersögelse, berörer den forhenværende 

 Soguepræst til Trysild, A. C Smith i sin fortjenstfulde 

 Beskrivelse over nysnævnte Præstegjeld (Top. Journal, B» 

 V og VI)* Saaledes var der da Opfordring nok til at be- 

 reise dette Strög af Landet, nagtet sammes bekjendte Be- 

 dækning af næsten uafbrudt Skov- og Myrlænde lo^d vente 

 de uheldigste Forholde med Hen&yn til Undersögelsen af 

 Fjeldgrunden. Hvad jeg , paa en Tour derhen i sidstaf- 

 vigte Sommer (1838) , har kunnet oplyse derom, vil man 

 finde i folgende Antegnelser, til hvilke jeg, for at lette 

 Oversigten og for at komme til alraindeligere Resultater, 

 bar föiet flere lagttagelser af Hisinger og navnligen et Ud- 

 drag af denne Forfatters ISotitser ora Overgangs - Forma- 

 tionen i det ved den sydostlige Deel af Östcrdalcn nærmest 

 liggende Stykke af Sverrig. 



