20 B. M. Keilhau 



ang;- Sund ^ Gneis ^ men holere ojipe, omirent 400 Fod 

 over Elven , en soHegraa Ovcrgaugskalksteen , ''hlan- 

 dct med Cldorit- og Cldorilskifer" (Heise til Trondîijem P. 

 8 — 12). Angaaende Bjergarterne i Aamodt anteg^ner Pro- 

 fessoren ogsaa (I. c), at der i Fjeldniarken oslenfor iîol- 

 sæt skal gives et jordagligt Tegnekridt, ganske Jig t def, 

 der tindes paa Hadekmd og: Ring-eriget, Af disse lagtla- 

 gclser lære vi meget vel at kjende Beskaffcnheden af Ovcr- 

 gang'äformationens Sanimensætningsled i denne C eel af 

 Österdalcn; vi see^ saavel af den pelrographiskc Charakteer 

 som af Strög-Forlioldene, at det er de samme Masser, der 

 komme frem i et vestligere ProGl i Egnen ved Uljösen, oj>* 

 vi erfare, at i Östcrdalens Hoveddal ligger Grændsepunklet 

 mod den i Syd mödende Urformation noget nedenfor 

 Skydsstationen Björnstad, men at Overgangsformationen 

 dog formodentlig-, siden Gneisen ogsaa slikker frem holere 

 oppe i Dalen, selv cndnu ved Foden af Mora, her kun er 

 forhaanden som et forholdsviis tyndt og ikke ganske iiaf- 

 briidt Dække over Urformalionen» 



Forsynet med disse Resultater hegyndte jeg mine 

 Undersögelser lidt sydenfor de af Prof» Esmai*k omtalte 

 Steder, og kar erholdt folgende Række af Data, som 

 jeg skal meddele i Afsnidl, saaledes som selve Reisen 

 foregik. 



Reise gjenncm Elverum til Östenheden. Excursion opad Oscn-Soe. 



Paa Veien fra Leuten til Terningen, fiinflasrig Gneis 

 og hist og her Hornhlendcskifer, med hoist variahelt Strög 

 og Fald (etsteds horizontale Skikter, og 10— 20<> IS» 3J i), 



»)IVaar til disse Angivelser er ikke foiet 31crlict r,, d. e. rclviseii- 

 dc, saa er Äüsviiningen, lier omtrent 1^- Time, ikke fradraget 



