28 B* M. Keilhau 



Stene, udentvîvl af Stedets Bj erg-art, hvilhen ved Ovcrfladcii 

 er söndeiTaldet til at danne saadanne, den endnii ikke dcstru- 

 credc Masse overdæl.kende Rose eller Urde. Materialet i 

 disse er en grönliggraa, fiinkornig Qvarts med livide Kao- 

 Jinpunkter, et Slags grov Qvartsskifcr, der saaledes kan 

 ansees som Herjehagnens Constituent, Kun paa et eneste 

 Sted nær Toppen saae jeg et saa stort Partie af Bjerg- 

 arten , at det kunde formodes at være in situ ,* det visle 

 Qvartspladcrne, Lvoraf det bestod, faldende 30^ nordostlig. 



Vi liave altsaa paa Enger-Söens Oaîside et omtrent til 

 Grangrændscn opstigende UrQeldmassiv, paa hvilket Qvarls- 

 Sandsteen, tildcels som det synes ledsaget af Kaikstccn^ 

 ligger i mecr eller mindre samracnhæn3:ende Feldt. 



En ganske anden Bygning har den Landmasse, som 

 iidgjör Soens vestlige Indfatning» Her hestaaer Fjeldsiden 

 lige nedenfra af Qvarts-Sandstenen, og Urbjcrgarterne ere 

 her intetsteds at opdage. 



Paa samtlige blottede Steder, som jeg fandt ved den 

 vestlige Söbred, var Bjergarten ganske som Herjehagnens, 

 kun at den tildeels ogsaa var hvidagtiggraa, og at den ikke 

 var skifrig; og af den samme Bildnings Fragmenter beslaae 

 de overordentlig store Urde, som næsten uafbrudt bedække 

 de steile Fjcldsider, Ikke paa nogct af disse Steder kunde 

 et Resultat erholdes for Strög og Fald 5 thi enten er Bjerg- 

 arten her ikke bestemt skiktet, eller den er det kun i en 

 större Maalestok, hvorved Lagdannelsen ikke lader sig iagt- 

 tage i de altfor lidet fortsat blottede Klippeparlicr. Sydlig 

 ved Soen viste dog idetmindtte det Överste af Skags -Vola 

 sig som bestaacnde af temmelig horizontale trappeformigen 

 under hinandcn udtrædcnde Bænke^ Rigtigheden af denne 

 vistnok ikkun ved at betragte Fjcidet nede fra Foden af 

 gjorte Bemerkning blev siden bekræftet, idet jeg fra et 



