Reise i Östcrdalen. 29 



andet Standpiinlit Ck en heqvem lJdsi(jt til Skag^s-Vo!a. El 

 Bidrag til at lære at l;jende en egen Foreljomst-Maade af 

 Kalkstenen i disse Egne afgave nogle afrundcdc Blokke, 

 som laae paa Soens vestlige Strandbred : de bestode af 

 med Iiinanden afvexlende tyndc Lag af en rödlighvid, ki- 

 selholdig Kalk, og Sandsleen, hvilken sidstc Iicr havde Ud- 

 seende af næsten ganske reen, tæt Qvarts. 



Ligeoverfor Skags-Vola mod Syd ligger Kring -Vola, 

 der udentvivl Jigcledes ganske bcstaaer af Qvarts-Saiidste- 

 nen. Og endnu videre mod Syd, nedeftcr til Elt-Aaen, 

 hvor Landet hele Veien er paafaldcnde lavere end ved El- 

 vens Östside ^ hersker sikkert overalt den nyere Formationj 

 uden forsaavidt Graniten eller Gneisen stöder frem paa de 

 allcrlaveste Steder, saaledes som det omtalte Punkt i Egnen 

 ligeover for Kansbækkens Munding viste. Lidt nedenfor 

 Smedje-Aaens Udlöb i Hovedelven er Overgangs - Forma- 

 tionen blottet paa en god Strækning langs Elvebredden, 

 Graavakke, decls storkornig, bestaaende af runde Qvarts- 

 stykker omtrent af Hasselnöddcrs Slörrelse samt af Lecr- 

 skiferbrokker, det Hele sammcnkittet med en fiinkornig 

 Sandstecnsmasse, deels fiinkornig og da aldeles lig den i 

 Egnen sædvanlige Qvartssandsteen, vexier lagviis med 

 sort tykskifrig Graavakkeskifer, sort glindsende AUiiiskifcr, 

 og lysegraa, tæt, splintrig Kalksteen, der igjcn indeholder 

 tynde Lag af en gröuliggraa, mild Lccrskiîer - Bildning. 

 Saaledes har Formationen her i det Hele megen Lighed 

 med de til samme Gruppe henhörende Bjergarters Optræ- 

 den i Söndre-Guldbrandsdaleu. Skikterne ere meget hoie- 

 de 5 paa den nordlige Deel af denne Strækning var Ind- 

 skydningen 30—70« mod V> 9, d. e. V. 7J r., efter et 

 Middeltal af enkelte Faldretninger, der varierde mellem V. 

 11| og V. 7; sydligere afvexlcde Faldretningen mcllem 



