so B. M. Keilhau 



IV. 3| og- V. 11, ojj fandtes efter et Middeltal mod V. 11 J 

 r., 50 — 70^» Sklkternc stryge iallefald i en Retning-, i hvilken 

 de bratte Gneis -Granit-Bjerge mode strax paa Östsiden af 

 Elven, og* hvor saaledes den nyere Formation pliidselîg af- 

 brydes. Mod Vest derimod fortsætter denne opefter EU- 

 Aaens Dal, hvor Kalkstenen saaes fremstlkkende i hele 

 Klipper ovenfor Gaarden Jordet (Eltoset paa Amtskariet)^ 

 den er her sortegraa og fiinkornig, og viser ulieldigvîîs 

 ingen Skiktning, i det den kun er «regelmæssigen gjen- 

 nemklöftet^ det han imidlertid neppe bctvivles, at den her- 

 fra stryger meget videre vestefter, ja det lader sig temme- 

 lig- sikkert antage, at selv det lave Land nordostüg: ved 

 Osen-Söe tilligemed denne hele Trakt omkring Elt-Aaen 

 «dgjör kun eet sammenhængende Feldt af de samme Over- 

 gan gsbj er garter. — Etsteds nedenfor Smedje - Aaen inde- 

 holde Graavakke - Bildningerne indsprengt Svovlkiis i no- 

 gen Mængde, hvilket har givet Anledning til Forhaabninger 

 om rige Ertsfund paa disse Steder,- det er det samme 

 Slags Kiis - Forekommende som paa hiint Sted ved Osen- 

 Söe og ved Sölvsbergeggen 5 som vi för berörte, og som 

 er saa sædvanligt, hvor Graavakken optrædcr med Alun- 

 skifer» 



Omtrent midtveis mellcm Jordet og Mora stikker Gra- 

 niten frem; dog bemerkedes paa de lave Höider vestlige 

 ovenfor store Uöse af Qvarts - Sandstenen, hvorved denne 

 antydes som ogsaa her bedækkende Grundfjeldet. Det sidst- 

 nævnte viste sig nærmere Mora atter i Dagen, men fandtes 

 lier at være Gneis, 70« V. 6|, 6, 7, 7, 6, d. e. 70« S. 51 r. 



(Fortsættes). 



