Chemisk i^otils. 49 



Paa dennc Maade bar jeg' forctajjel forskjell i jfe Ko- 

 boltslijjpröver, iiden at jeg^ knndc opdage, at del cne af 

 de erholdte Oxyder indeholdt no(jct af det andet. 



Til ündersögelsen af Jernoxydet paa Kobolloxyd be- 

 tjente jeg' mig' af Blæserorproven, men bvergang var den 

 med Tin redneerede Boraxperle vitriolgrön. For at nnder- 

 söge Koboltoplösningen paa Jernoxyd blev der til samme 

 föiet en tilstrækhelig Mængde af Chlor-Ammonium ogp der- 

 paa kaustisk' Ammoniak, uden at noget Bundfald af Jern- 

 oxvd kunde bemerkes» Selv Galæblelinktur farvede Oplös- 

 ningen ikke i nogen tydelig Grad sort. 



Ved at overveie dennc Adskillelscsmelbode nöierc er det 

 let at indsee, at den egentlig ikke er af en matberaalisk 

 rVöiagligbed. Kunde man nemlig ved den beskrevne ^læt- 

 telse opnaae det fuldkorane Neutralisationspunkt, saa vilde 

 i dette Tilfældc alt Jcrnoxyd være bundfieldet, og alt Ko- 

 bolloxyd være oplöst. Men for at være sikker paa, at man 

 ei overskrider dette Punkt, d. v. s. at man ei bundfælder 

 Koboltoxyd, maa Oplösningens Reaction tilsidst endnu i 

 den mindst mulige Grad være snur. Quantitelen af Jern- 

 oxydet, som da endnu er oplöst, er yderst ubetydelig, og 

 bliver det endnu langt meer, ved at forlynde og koge So- 

 lutionen. Naar jeg altsaa siger, at jeg ikke fandl noget 

 Spor af Jernoxyd i Koboltsolulioncn, saa vil det sige, at 

 dette Spor var saa lidct, at de almindelige Reagentier ikke 

 mere angave det. 



Den Maade, jeg betjente mig af til at skille Arsenik- 

 Syren eller Arsenik-Syrlingen fra Koboltoxydet, er i Sær- 

 dclesbed kun da anvendelig, naar det alene gjælder at er- 

 holde chemisk reent Koboltoxyd, men ikke tillige at be- 

 stemme Syrens og Jernoxydcts Quantilet nærmere. Ad- 

 skillelsen skeer nemlig meget let ved den ovenfor beskrevne 

 II. 1. » 



