122 Chr. Lang^berg: 



er et ulîg'c Tal^ det forste Vi^ -| — , det andet lig' Nul» 



Intensiteten A har altsaa fremdeles et Minmiimi af förste 

 Klasse, naar y er et ulige l^lultiplum af 2, og: B Iiar frem- 

 deles et Maximum af forste Klasse, naar y er et lige Mul- 

 tiplum af 2. Er k et ulige Tal, saa er for Intensiteten ^, 

 naar y = 2w, 



og for B 



(12/2 ^27t:2 



d2i2 c2Tr2 



= eller = — 



d3,2 — 4 ' 



eftersom n er et lige eller ulige Tal» Naar k er et ulige 

 Tal, Lar altsaa Intensiteten A som för et Minimum af för- 

 ste Klasse, naar y er et lige Multiplum af 2, og B har 

 fremdeles et Maximum af förste Klasse, naar y er et lige 

 Multiplum af 2. livad de Værdicr af y angaaer, som gjöre 

 anden PifFcrcntialcoefficient af i^ lig Nul, da er det let at 

 vise, at disse for Intensiteten y4 stedse bestemme et Maxi- 

 raum, og for B stedse et Minimum af forste Klasse. Iföl- 

 ge Ligningen (37) gjennemlöber nemlig Intensiteten samme 

 Periode livergang y voxer til ?/ + 4, og efter Formlerne 

 (a) og (y) ligge der tre Maxima eller Minima af förste 

 Klasse mellem Grændsernc y ==. 2n og y = 2n -j- 4; 

 ligeledes ligger der efter Formlerne (ß) og (ö) mellem disse 

 to Værdier af y to Maxima eller Minima- af anden Klasse. 

 Altsaa har Intensiteten i det Ilelc 5 Maxima eller Minima 

 mellem Grændserne y = 2n og y := 2u -|- 4. Sætter 

 man nu i Formlerne (ß) og (ô) k = 2(jy saa faaer Forra- 

 lernc (ß) Formen y = 4/>, og (ô) Formen y = 4p -{- 2,- 

 sætter man dcrimod i samme Formler k = 2^ -f" ^ ^ ^^^ 

 faaer (ß) Formen 4p + 2 og (S) Formen 4p. Altsaa seer 



