124 Chr» Lang-berg^ 



k = 2n -f- 1? cl Maxiniimi for k = 2n +2, o» s, v. 

 og- omvendt. Intcositeteo B liar i Almîndcliglicd raellem 

 de angivne Grændsor to Minima af anden Klasse, o«" tre 

 Maxima af förste Kîasse, hvilke sidste Lave samme Delig- 

 gcnbed med lïensyn til Axen a;, som de tilsvarende Mini- 

 ma for Intensîîclcn A. Naar A er et hcclt Tal, falde de 

 lo Minima af anden Klasse saramen med det mellcuilig- 

 g ende Maximum af förste Klasse, og* Intensiteten har meîlem 

 de angivne Grændscr, naar h er et lige Tal, to Maxima og' 

 eet Minimum, og' naar h er et ulige Tal to I^iininia og ect 

 Maximum, alle af förste Klasse. Træfcker man altsaa gji'u- 

 nem Punkterne y = 2n Linier parallelle med Axen .r, 

 saa ligg^e alle Maxima og- Minima af förste Klasse paa disse 

 Linier haade for Intensiteten A og' B, saaleJes, at der paa 

 den Linie, hvor der for k = %i var et Maximum, for 

 A: = 2« -|- 1 er et Minimum, og" saa fremdeles. 



For at gjöre disse Intensitetsforandringer anskueligere 

 betrag ter jeg- y som Ahscisserne til en Curve, hvis Ordi- 

 natcr er den til enhver Værdie af y svarende Intensitet, 

 udtrykt i Dele af c- , eller Intensiteten af det indialdcnde 

 Lys. Paa denne Maade har jeg' efter Formel (37) construe- 

 ret de i Fig'. 19 til 23 fremstillcde Intensitetscurver for 

 forskjellige Værdier af A. De punkter(e Curver forestille 

 Intensiteten B^ de heelt udtrukne Intensiteten A. Man 

 seer heraf, at den charactcristiske Forskjel mellem Bille- 

 derne ^ og B er den, at parallel med Axen Y er for A 

 Lysintensiteten i Nærheden af dens Maximum iiæstcEi con- 

 stant, for meget forskjellige Værdier af ?/, hvorimod den 

 i i^ærheden af sit Minimum hurîig' tillager; for Billedet i5 

 finder det Omvendte Sted. Eller med andre Ord, i Bil- 

 ledet A ere de lyse Steder af enhver Linie, der gjennem- 

 skjærer Billedet parallel med Axen F, bredere, end de 



