om nog^ïe lavere Dyr» 165 



som paa det tilsynclatlcnde Iiöicre Trin af Udvikling^, înor- 

 paa Ciigcrnc af de litnævnte MolliisKer synes at staae i 

 ilenseendc til Bevægclscn, fremfor de voxne Dyr: hine 

 hevæjje sig' raslit og* frit i Soen omkringsvömuiendc, djssc 

 hr\Ue langsomt og tnngt langs ad Soebunden. DetJc Pliæ- 

 noinen slaaer ihke alene. Foruden hvad man veed om Cir- 

 ripedernes Tnger af Tompsons Observationer, hvis Rigtig- 

 bed man dog endnii med Grund betvivler, bjende vi ?îord- 

 manns nöiagtige fagltagelser over Lernæernes LIdvibling, 

 bvis Lnger ere forsvnede med Svömmefödder og Oie, og 

 ligcsom Cyclops, bvcm de î denne Tilstand meget b'gne, 

 svömme frit og- raskt om i Soen. Ved de sammensalte 

 Ascidier Iiar jeg* (Besbr» og^ lagtt. p. 69 tab. 12 fig. 34), 

 nden at bjende Audouin's og M, Edwards's foregaaende 

 fagltagelser over samme Dyr, paaviist nogct Lignende, da 

 disse, i voxen Tilstand stedse fastvoxede MoJIusber som Un- 

 ger ere frie og* bnnne svömme ved iljælp af el balcagtigt 

 Appendix ligesom Frö-Ungcr. Ogsaa bos Soesljernerne 

 sbnlle vi strax faae at see eo ligcdan, som det synes, ret- 

 rograd L'dvibling-. 



Om de ovenfor omhandlede Mollnsbers Üdvibling har 

 jeg- hos andre mig bebjendte Forfattere bun fundet saare 

 Lidet, og bos Ingen forllöbeude lagtlag eiser. Den, som 

 har leveret de bedste Bidrag, er Grant paa det ovenanforle 

 Sted. Audouin og Edwards i deres Recherches sur Lit- 

 toral français l*ag. 134 beskrive ibkun ganske kortelig Rog- 

 nen af Doris ogp Pleurobranchus, uden at omtale deres 

 üdvikling^; lig-esaa Cuvier i hans Regne animal, edil. 

 Voigt, Pag^. 114 Rognen af Doris, og Pag-. 133 af Aplysia. 



