Reise i österdalen, 183 



saaicdes stemme overecns med den Varîclcf, livoraf endeel 

 löse Sfykher saacs paa Faxefjeld. 



Indenfor Grændsernc af selve Sandsteens - Disfrîctet 

 anlræffes især i Lima o^ Transtrand en stor Deel Grön- 

 sleen - Bildningen. "J'oppene eller de överste Lag" af 

 flere af de herværende 8ands(eenbjerge (Hormundsijergel, 

 Limberget, SlorhammarsMint o. fl.) bestaae af Diorit (I, 

 30). I Völderaasen, i 1^2 iii nordenfor Transtrand, paa El- 

 vens Ostside, fortrængfes Sandstenen ganske af tæt Gronstecn 

 og' porpbyraglig' GrönsJeen, der danne Lag, som falde 20^ 

 eller mindre mod S. V. Lig^eoverfor paa Elvens Vestside, 

 hvor lîcmfjeldet reiser sig-, forekommer den tælle Grönsteen 

 tydeligen som Leier mellem Sandsfeenlagene. Med disse 

 Grönstene, som iövrigt vise flere Modificalioner (I, 31), op- 

 træder ved Völaaen ogsaa en Mandelsteen, bestaaende af 

 en bruunagtig* IVap med Kiigler af Chiorit, Qvarts og' 

 Chaleedon. Det sidstnævnte Mineral findcs og paa samme 

 Sted i Grönsieenbildningerne og* i den ovenfor berörte 

 ligeledes ved Völaaen forekommende haarde Skifer, — 

 ßjerg arier, som sikkerligen ogsaa alle i genetisk Hcnse* 

 ende ere paa det Nærmeste forvandle med hinanden. 



Heller ikke i Elvedalens Porphyr - Feldt savnes Grön- 

 stenen. De herværende övre Porphyrlag- (hvis Grundmasse 

 er "rödbruun og' sortebrnun Hornsteen og* Kiselskifer" cfr» 

 V, 2) — ^'omvexlc paa Djerg-spidserne med Lag^ af reen 

 Kiselskifer, Porphyr - Conglomérat og* Grönsteen'^ (I, 37). 

 Paa andre Steder i Feldlet hviler, i raægtige Lag* oven^ 

 paa Porphyren en forskjel lig^artet Grönsteen, som tildeels 

 udvikler en hoi Grad af Krystaliinitet og* næsten gaaer 

 over til Syenit (I., 38), men tddeels ogsaa er ganske 

 analog' med den mere fiinkornige Grönsteen, der i Lima 



IL 2. m 2 



