Reise i Österdalen. 185 



Elven saae II. Porpli\ren ("som Iiar et sandsleenlijjt Ud- 

 seentle") at være lagviis afdcclt og' at sænke sig" svagt mod 

 S. O. (I, 40). — Sandstenen nordenfor Röliäl}^ videre paa 

 Veien til Særne, iagttoges at falde 30" mod i\. O. — Lajy 

 bestaaende af graa liaard Qvarts - Sandsteen paa Elemman- 

 aasen ikl;e langt (sydvestlig ?) fra Städjan ere horizontale. 

 — En lös brnnn Sandsteen i en dyb Dal sydostlig neden- 

 under Städjan falder 10« mod V. N. V. (I, 45). — Den 

 foromtalte sorte Skifer paa Lille - Städjan er næsten hori- 

 zontal^ hvorimod de överste Graavahl.elag paa Store - Städ- 

 jan vise en bestemt Sænkuing mod N. V. (I, 41), 



Til Slutning er endnu al hidsætfe Ilisingers Ansku- 

 else, at "den rode og graa Sandsteen i Lima^ Transtrand, 

 Venjans, Særna og en Deel af Idre Sogne tilhörer Bone's 

 yngre Graavakke - Formation eller den rode Overgangs- 

 Sandsteen"; men at derimod "den hvide körnige Qvarts- 

 bildning (saa kaldet Fjellsandsteen) _, som saa mægtig ud- 

 breder sig paa den höieste Deel af Fjeldryggeu, ved den 

 östre Side af Fæmundsoen, sandsynligviis tilkorer den æld- 

 ite Graavakkeformation, om ikke en endnu æidre Over- 

 gangsbildning: kornig Qvartsiels," (V, 1 — 2)» 



IVo^le Resultater, 



1. Grændsen mellem Ur- og OvergangS'Formalîonen 

 löber omtrent saaledes som fölger : 



Fra Björnslad ved Glommen (see ovenfor Pag, 20) 

 sydostlig ned til Ilernæs- Bygden 5 derfra nordostlig op til 

 Julus-Aaen; mod Öst til JWasbjerget,- siden, formodentlig 

 cfter at have gjort en mod S. O. udspringende Bue, nær 

 op til Osen -Soens Sydende 5 herfra langs med den vestre 

 Side af denne Söe op til Valmen j saa i nordlig Betning' 

 over til den anden Söebred, og derfra enten nogenlunde i 



