186 B. M. Keilhau 



lîge Linie til Trysild - Fjeldets Sydside ell(*p först JöLcndc 

 frem iii<*d en ßiic mod Syd over Tilsæt- Fjeldet 5 fra Try- 

 sild - Fjeldets sydostlijje Hjörne (il Elt - Aaens Munding; i 

 Trysild-Elven^ dernæst formodenllijj- temmelig- nöic op ef- 

 ter denne Elv til Indmnndingen af Vasdiaget fra Enger- 

 Söen, hvilken Söe synes af ligge paa selve (ira'ndselinien. 

 Hvor langt Trfjeldet er blottet ovenfor Heggeriset, er ifeke 

 Lekjendt,- men i N. O. for dette Sted löher vor Linie 

 omtrent midt melïera Engerdais - Sæteren og Herjehagna^ 

 livorefter den rimeligviis gjor en Bne mod Ost, idet den 

 over Uödaaen turde springe tillage til Vest^ for ved den 

 sidstnævnte Elvs Mnnding igjen at beröre Enger-Söen. < — 

 TræLker man en Linie fra Uöd - Aaen til Grönbjerget og 

 derfra til Land-Soen vestenfor Galaasen, saa har man sik- 

 kerlig temmelig noie afsat Grændsen melleni begge For- 

 mationer paa denne Strækning5 den lavere, sydvestlig foran 

 Stötfjeld, Skalfjeld og Drivtjeld liggende Terrasse, der i 

 Höide svarer meget noie til Granit-PJateau'erne ved Trysild- 

 Fjeld og Herjehagna, er udentvivl enten, som hine mindre 

 Höisletter^ ganske dennderet Urijeld, eller dog kun tyndt 

 og' partielt belagt med de underste Lag af Sandsteenforma- 

 liouen» Forsaavidt Urfjeldet virkelig er blottet ved Grön- 

 Aaen î Öst for Galaasen, turde vor Linie fra det antagne 

 Grændsepunkt vestenfor nysnævnte Gaard , efter en üdböi- 

 ning svdenom denne, gaae op til hiint Sted ved Grönen, 

 lallefald synes del temmelig vist, at den i Egnen ved Flecr- 

 moen gaaer over Rigsgrændsen, hvorefter der da igjen 

 felger en Ldböining til Syd, rækkende ned lige til i^la- 

 lung, 



I at optrække vor Linie saaledes, feile vi maaskee me- 

 get i Detaillerne,* navnlig er det muligt, at livad vi paa 

 denne ^laade ansee som sydlig frem/iggende Füge af det 



