188 B. M, Kellliau 



2. urformalîoncn er î den her undersökte Eg^n gam- 

 nicnsat af folgende Bjergarter: 



a, Gneis. Den viser mangle lîldeels særdeles merkværdige 

 Afændrin(jer; som aluiindelig' ilrgneis, men dog- gjerne fiiu- 

 Kornig-, ßinflasrig-, frenitraadfe den især i Elverum og- östlig' 

 henimod Osen; g-ranitagfig- og- utydelig skiktet ved Osen; i og^ 

 ved Trvsild-Dalen ofte paa forskjellige l^laader afvigcnde fra 

 Urgneisens sædvanlige især ved hoi Krystallinitet udnierkede 

 Charakteer, og- dette navnligen deels ved at vise Overgange 

 til mere lætte Skiferhildninger, deels ved at antage en 

 porphyrag^tig- Hahitus. Vi saae her Gneise, som lignede 

 Chiorit-, Talk- eller Leerskifere, og' andre, der næsten 

 frenistillede en homogen Ilclleflint eller Hornstcenskifcr; 

 ved Feldspath - Krystallers Udvikling- saa^el i hine som i 

 disse resulterede de porphyragtig-e Gneishildninger, hiandt 

 hvilke især den med hornsteenagtig- Grundpiasse, der alle- 

 rede ikke er langt fra at gaae over til fuldkommen cha- 

 rakteristisk Hornsteen- eller Euritporphyr, fortjener en gran- 

 ske særdeles Opmerksomhed ved Spörgsmaalet om de mas- 

 vsive Hjergarters Oprindelse. — h, G I im mer ski fer. 

 Denne Bjergart fandt vi saa at sige kun antydet paa et 

 enkelt Punkt (ved Hornaiien); baade formedelst det sjeldne 

 Forekommende og^ fordi den paa hiint Sted indeholder 

 Feldspath, viser Glimmerskiferen sig her som Gneisen al- 

 deles underordnet, — c. Granit. Er særdeles mægtig^en 

 Qg^ charakterislisk udviklet, men slutter sigf ved oftere fore- 

 kommende Middelhildninger paa det Nöieste til Gneisen. 

 Vi fandt porphyragtig: Granit, vi fandt, at den undertiden 

 fremstiller en Deel af sin Masse som Eurit eller som tæt 

 Feldspath, saml at den paa nogle Steder ombytter sin 

 Glimmer med Chlorit, altsammen iWodificationer , som jo 

 fire granske analoge med dem, vi bemerkede hos Gneisen. 



