192 B, M. Keilhau 



turde være silieificrede Lcersliifere. Spor forckooiiue af 

 Aliinshifer (vestenfor Osen, nedenfor Smedje - Aacn , ved 

 Enger - Soen) og' af sort Tcgnelîridt (raeJlem Aamodt og* 

 Osen), — c. Kalksteen, nemlig nieer eller mindre niörk- 

 farvetj tæl eller dog* særdeles fiinkornig* sædvanlig- Over- 

 gang'àkalk, men livori Forsteninger hidtil idetmindstc ikke 

 med Sikkeilicd ere fundne (Österdalens Hoveddal; Egnen 

 ved Ellaaen iTrysild)^). Merkværdige vare de^ vislnok kun 

 ved löst liggende Stykker, antydede Spor af tæt Kalksteen, 

 livis Forekomst synes bundet til Qvartssandstenen (ved En- 

 ger-St>en; Pag. 26 og 29). 



Indenfor disse "normale" Overgangsbjorgarters Om- 

 raade eller dog* paa det Nöieste sammenhængcndc med dem 

 antræfies desuden Porpliyr (ogsaa med Porpliyr-Conglome- 

 rat^ t)alarne) og' forskjellige Grönsfeenbildninger (Amphî- 

 bolit ved Finstad? see Pag*. 21; serpenlinagtig Grönsleen 

 ved Fleerraosæteren ; ved Fjeldet Vola ; Dalarne) ; endelig' 

 fandtes et Slags Mandelsteen (Transtrand) samt Hypersthen- 

 Syenit (Asbyn). 



Til al afgjöre, om de anförfe normale Overgangsbjerg^» 

 arter folge paa binanden i nogen bestemt Orden, baves ikke 

 tilstrækkelige Data. Efter Profilet over Trysild-Fjeldet og" 

 Garlie-Bjorget til Smedje-Aaen at dömme (Pag. 170), synes 

 Kalkstenen med Graavakke og Graavakkeskifer at tilbörc 

 de nveste af disse Afleininger; men nagtet det bassinfor- 

 mige Landskab ved Ell-Aaen ogf Smedje-Aaen visfnok giver 



)l Dalarne synes Overgançskalken ikke at forekomme, forend 

 den i Ejjncn ved Siljan, en Decl af Overgangsterritoriet, som 

 vi her ikke have taget i Betragtning, — optræder med sine 

 Forsteniger saaledes som hos os paa Hedemarken, Toteit 



0. s. v» 



