Reise i Österdalen. 193 



Anledning- tîl at troe, at de derværende Shlklcr ore de 

 sidste i Lagfölgcn, saa at denne virkelig- ikke forlsættes 

 videre mod JNord, end vi fulg-te den i liiint Profil, saa er 

 delte dog; ikke andet end en Formodning; 5 heller ikke er 

 selve Profilet overalt grundel paa umiddelbar Observation. — 

 Ifölg-e Hisingers Bemerkninger angaaende Städjan maa 

 Graavakkcn idelmindste paa nogle Steder forekomme me- 

 glet liöit oppe i Lag^rækken, livorimod de rode Qvarlssand- 

 stcne ofte anlræffes dybt nede i denne. — At nog^le selv 

 af de höiestc Fjelde, med horizontal Skiktning-, fra Foden 

 til det Översle vise næsten samme Sandslecnarl, er her vel 

 at erindre; dersom vi anläge, at en saadan Bjergart i des- 

 lîge Tilfælde enten for en meget stor Deel eller selv ganske 

 repræsenterer hele Formationen, hvis jflæg^tighed endda vilde 

 blive saare betydelig-, saa komme vi til den Anskuelse^ at 

 Formalionsled af heel forskjellig; pelrographisk Charakleer 

 turde være af samme Alder, i det f. Ex» hele Faxefjeld 

 med dels rode, og* hele Skagsvola med dets g'raa Qvarts- 

 sandsteen turde være parallele Dannelser^)» 



Angaaende Porphyrens, Grönstenens og; de dermed 

 beslægtede Bjerg-artcrs Forholde, da vise alle Hising;ers 

 Anleg;nclser hen paa, at deres I^fasser optræde leieformi- 

 genj vi fandt imidlertid, at idetmidslc noglc af dem og;saa 



')I de hidhenhörende Discussioiier gaae vi, ifölge Bestemmelsen 

 af nærværende Opsats, her ikke videre. Ikkun anmerkes, at 

 ogsaa de renere Qvartsbjergarter sikkerligen i större eller min- 

 dre Grad henhöre til de metamorphiske Bildninger, og at det 

 derfor ikke kan være paafaldende, om de paa de forskjellige 

 Localiteter fremstille sig med petrographiske IJligheder, nag- 

 tet det er rimcligt, at de oprindelige Aileininger vare temme- 

 lig ligeartede. 



