Period. Forandr» i Jordmag^n.s Intensitet» 221 



Tideu proportional Dvel s, som er större end p.. Man liar 

 ahsaa 



T = a ~ Aa(s + l^) — ^ap. 

 Samnienlijjncr man dette Udtryk for T med Ligningen 

 (a)j saa seer man, at a = 81()"54 og' 



— lap r=: 2"2205 sin(26ö^8' + IS) 

 -4- 0"5808 sin(54^23' + 2^), 

 p = 0,005439 sin(86'^ 8' + JS) + 0,001423sin(234'^23' + 2rV). 

 Ifölg-c den Langsomhed, hvormed Jordens övrige raag- 

 nefiske Pliænomener (llisvisin'ngon og' fnclinalionen) for- 

 andre sig', maae man anläge, at Tilvæxlen s af Jordraag-ne- 

 tismens horizontale Inîensifet h maa være en meget liden 

 Bröfc, og' da Summen s -|- jj. shal være positiv, og f«, nega- 

 tiv, hvis den ikhe er Nul ^ saa maa P- være cndnu mindre. 

 Var jj, saavelsom s proporlioneret med Tiden, saa iamde 

 disse to uhehjendle Störrciser il;he adsliilles^ og' man havde 

 til deres Bestemmelse alene folgende Ligning- 



^a(s + rt = 0"15796, (d) 



hvor s og' {1 hetegne de aarligc Forandring-er af Intensi- 

 teten h, og' l^îomentet M. Men Erfaring' lærer, at en kun- 

 stig* Magnets Kraft altid aftager mest i de forste Öiehlikke 

 efter Magnetiseringen , og^ nærmer sig' omsider til en vis 

 Grændse, som er afhængig^ af Materiens Modstand mod de 

 modsatte Kræftcrs (eller ora man vil Fluiders) Forening-, 

 altsaa af Staalets Hærdning-, Jo större nendig' den frie 

 Magnetisme i enhver Slaalpartikel, og^ jo mindre Hærdnin- 

 gen er, desto hurtigere skecr Foreningen 5 men naar Slaal- 

 partiklernes Rigiditct omsider kan holde Lig^evægt med 

 denne de modsatte Fluiders indhyrdcs Attraction, saa op- 

 hörer Kraftens Aftagelse^ ligesom Bevægelsen af et Lege- 

 me paa en Flade, paa h> ilken Gnidning- finder Sted, op- 

 Lörcr, naar den hevæg^endc Kraft ei længcr kan overvinde 



