342 B. M. Keilhau 



Lene - Fjordeu fremtræder istedetfor den forviklede Blan- 

 ding; ved Bergsager. Heniraod Dragland gaaer del svage 

 Fald over til fuldkommen Horizonlalitet, hvorefier fölger 

 et vestligt Fald af 40<^ 3 mellcm Sundet og Dragland danne 

 Sliikterne saaledcs ligesom en fladtrykt Hvælving. Meilern 

 Dragland og Tjömsland, 40« V. lOj, 10, 11}, efter IHid. 

 omlr. 9| r.; nær Tjömsland mindre grauitagtig Bjergart 

 med ubestemtere Strög, 30« N. 3|» Paa Höiden mellem 

 Tjömsland og Opofte, meget bestemt skiktet Gneis med sorte, 

 tyndskifrige Mellemlag, 40« S. 12|» Herfra ned til Vån- 

 det ved Opofte og over hele Passet til Rörvig, den meest 

 udmerkede Skiktnings Terrainet bestaaer udelukkende af 

 store regulære Gneistavler faldende ved Nordendcn af Op- 

 ofte - Våndet 60—80« Ö. 7f r. efter Mid. og paa Höiden 

 henad Rörvig 60—70« Ö. 6| r. efter Mid.; i nogle Skikter 

 er Gneisen yderst krystallinisk^ ogtiideclsudmerketporphyrag- 

 tig ved indvoxede, indtil et Par Tom. lange, hvide Orthoklaser ; 

 andre Lag ere af granitoidisk Struktur og af en smudsig grön 

 Farve ganske som den eiendommelige Bildning, der bliver her- 

 skende videre mod Vest og af Esmark er henfört til den af ham 

 antagne Norit-Fof mation 5 meest almindelig er en skjön^ lidet 

 gliramerholdig Gneis med rödlig Feldspath, udviklet deels som 

 smaa lindseformige Masser, deels i hele grovkornige, med 

 Skiktningen fulkommen parallele Lag af 1 til 3 Tommers 

 Mægtighed^ denne Bildning, — en Granit med Parallelstrufc- 

 tur, — er meget skjor ^) og springer især let paatværs 



^) Man kan endog gjerne betegne den som mor. Som en Folge af dens 

 ringe Consistents lösne idelig store QvaderLlokke fra de steile 

 l^agmasser og styrte ned; saalfdes faae Dalene ikke Tid til at 

 udvikle sig anderledes end 6om urdbedækkede Indsnidt, og 

 saaledes er Dannelsen af nyttigt Land her saa lidet frem- 

 skreden» 



