348 B. M. Keilhau 



forekommende porpliyragtige Gneis. Ovenfor Rörvigstran- 

 deo, hvor denne Gneis er raadende^ 40 — 50^ N. 5f const» 

 â. e» N* 3 J r* Videre opimod Bunden af Fjorden , hvor 

 atter sædvanlig graa Gneis mod hornblendeholdende Skifc- 

 ter kommer tilsyne, gaaer den sidstmeldte Faldretning over 

 tii at blive ret östlig, og' kort ovenfor aflæstes Indskydning^ 

 mod Ö* 8J, 60^5 som her syntes at være stadigt Fald, Alt- 

 raa mod Enden af Fjorden, 60^ Ö* 7i i\ 



Ved Öye viser den vestre Dalside en udmerket skjön 

 gadelformig' Skiktböining (see Fig. 1, T. IV). Den saaiedes 

 skiktede Gneis forlöber sig^ mod ISO. i et Par borgruinfor- 

 mige, Dalbundens Sandslette begrændsende Fjeldpartier, 

 som bestaae af en uskiktet Gneisbildning, rig- paa Feldspath 

 og Qvarts, nden fortsat Glimmer, altsaa ganske granitag- 

 tig, eller, i det og^saa store Feldspathkirtler forekomme i 

 Hovedmassen, porphyragtig. Ovenfor stikke Klipper eller 

 selv smaa Bjcrge af denne Bjergart op gjennem Sandet 

 midt paa Dalsletteu» 



Ved Snndet over Hoved-Elven umiddelbar förend mau 

 tager op til Sidedalen, almindelig" graa Gneis, 40^ V. 8^, 

 11, 91, d. V» 8J r» Mellem Sundet og* Moy, samme Bjerg;- 

 arf, 40^ Ö, 8, 8i, 7J, d, e. Ö. 6f r, INærmere Moy, frem- 

 deles samme Bjergart, 40^ I\, 3|» 



Af Blokke bemerkedes alene saadanne, der idetmindste 

 kunne tilkore Gneisformationen 5 nogle bestaac vistnok af 

 aldeles fuldkommen Granit. Mange ligge frit og' enkeltviis 

 paa meget hoie Steder, ofte paa de skarpeste Tinde af de 

 ruinforraige Klipper, saa at de undertiden paa en paafalden- 

 de Maade sees i meget lang^ Afstand frit mod Luften» I 

 Nærheden af Moy flere særdeles store afrundede Granit- 

 blokke ved Sandslettens Grændse mod den faste Fjeld- 

 grund^ 



