350 B. M. Keilhau 



der i Myrene, Af Alpcplantcr bemerkede jeg kun Arbutus 

 alpîna; ude ved Fjordene havde jeg* dog* seet Rbodiola og 

 Alcbemilla alpina» Det höiestc Punkt paa den af os pas- 

 serede Vei over Qvinnesbeien syntes at være Höievarden, 

 et Sted, der næstcn ligger i IXiveau mod Slövleknuden» 



Naar man fra Bjergets Plateau begynder at stige ned 

 paa Öst-AfTaldet til Gaarden Rousegeland (udiagt til Skyds- 

 station, 1| MK fra Moy), aabner Udsigten sig* ned i Hege- 

 bostad (Ö. Qvinnesdal); den er vild og rye 5 men ber er dog 

 mere Skov, nederst Furreskov, derover Birk, som naaer 

 næstcn til Ryggen af den östre, idetmindste benåd Grinem 

 ligesaa boit som Qvinnesbeien opstigende Fjeldstrækning, 

 Er man kommen en balv Miils Vei op ved den östre Side 

 af Lynge- Våndet, saa begynder Situationen at blive bedre, 

 og lidt efter lidt blive IJdsigterne mod INV, særdeles male- 

 riske. Alt længe har man seet det raægtige Hekfjeld i Bag- 

 grunden^ og Hvidaaens hoie Fald, som ifolge Kraft (III, 

 325) afgiver et Sömerke, Men böiere oppe træder Hek- 

 fjeldet bedre frem 5 lige over IXordenden af Lynge -Våndet 

 ender det med en bred, meget steil og sikkert meer end 

 1500 Fod over den foranliggende Söe ophöiet Kuppel; 

 nedenunder Gaarde og Lövskov og Soens Vandspeil 5 vtst- 

 ligere VatsQeldets Spidse^ og ligeoverfor Hekfjeldets Syd- 

 pynt Qvinnesbeiens Nordende. ^^S^'^ disse Fjelde vise 

 sig herfra skarpt afsondrede ved den Dalklöft, hvorigjen- 

 nem Elven fra Haddeland kommer ned. Lynge- Våndet^ ef- 

 ter der anslillet Maaling, 557 F. o. H. 



Ved Moy, graa Gneis med bornblenderige Baand og 

 Striber, men især granitisk Gneis, 60<^ Ö. 6|, 7, 6|, d. e. I\, 

 5| r», en Indskydning, der og er at antræffe paa Dalens 

 Vestside. Videre folger megen Granit-Gneis. En fjerde- 

 deel Miil fra Moy, granitisk Gneis, 80^ V. 7|, 8|, 8, d. e. 



\ÊiÊmaiàsé>^aàÀ:i^^::i^..A\ 



.i^i:: 



