352 B. »L Keilhau 



eller Afsondrlnger efter meer eller mindre horizontale, af 

 Gneisstrukturens Fläder ganske uafhængige Spaltnings- 

 flader. 



En porphyragtigr Gneis lig" den paa Midten af Heien, 

 men cndnu skjönnere krystallinisk og* af et friskere Lld- 

 Seende, moder allerede för man naaer Dalhundcn, og* ved- 

 varer siden paa hele Östsiden af Lynge-Vandet 5 kun paa 

 et Sted bemerkedes her nogle uregelmæssige Partier af 

 den i den almindelige graa Gneis saa sædvanlige hornklen- 

 deholdendc Skifer-liildning deri. Ved Birkelands Broe be- 

 stemtes, efter de store Feldspath-Krystallers Beliggenhed, 

 Indskydningen til 85^ S, 4|. lövrigt er denne porphyr- 

 agtige Gneis ogsaa her ganske uskiktet. Foruden Terrai- 

 net syden- og östenom Lynge-Vandet danner den, efter 

 Fjeldformerne at dörame, sikkert ogsaa Vestsiden af denue 

 Söe, hvor en yderst steil og* uagtet sin Smalhed meget 

 hoi Masse er fraskilt fra Qvinnesheiens Hovedstok ved en 

 dyb Sidedal, hvori Gaardene Louen ligge. 



Over hele Qvinnesheien, selv paa de höieste Punkter, 

 ligge större og; mindre afrundede Blokke, men de Bjerg- 

 arter, hvoraf de bestaae, ere alle lige dem, man finder i 

 den Egnen sammensættende Gneisformation 5 ikkun en i 

 flere Blokke forekommende graa Granit-Bildning, der for- 

 medelst en god Deel indblandet Hornblende næsten og*saa 

 kunde kaldes Syenit, viste sig* nog et betyd el igen forskjel- 

 lig fra de nærmest omkring in situ oplrædende Bjergarter; 

 disse Blokke mödte navnligen paa den vestre Deel afBjerg;- 

 rvggen. Rullestene af en lignende Bildning; men udcn Horn- 

 blende bemerkedes paa Östsiden af Lynge-Vandet, hvor i 

 det Hele meget store Masser af Blokke med Sand ere op- 

 dyngede paa de mod ]\V. vendende Skraaninger. 



Paa Qvinnesheien finder man mangle af Klippern« af- 



